Viděli jste...
Ovládni mě, ať zapomenu, že jsem ho milovala.
-Kdo je Damon Salvatore? -Byla to zrůda.
-Kde to sakra jsme? -1994.
-Nikdy se odtud nedostaneme. -Je tu ještě někdo další.
Abychom se dostali domů, využijeme sílu zatmění a mystickou relikvii.
Říká se jí ascendent.
Nezapomněli jste na někoho?
Ne!
Jsem zpátky.
-Vím, co je Alaric. Vím, co jsi ty. -Jste čarodějka.
Počkat, jsi z Mystic Falls?
Vyrůstal jsem tu. Má rodina patří mezi zakladatele.
Stefan mi mohl říct, že je ve městě lovec.
-Chci zpátky svoje vzpomínky. -Počkej. Cože?
Ať mi Alaric vrátí vzpomínky.
-Alaricu! -Neměl bych být naživu.
Alaric už není upír, Eleno. Je člověk.
Je tu jedna holka, za kterou musíš jít.
Dobře. Já začnu.
Vím, že ti Alaric náš vztah vymazal z hlavy,
ale prosím, řekni, že se ti vzpomínky vrací, nebo alespoň část,
protože jsem ty měsíce přežil jen díky představě o téhle chvíli.
-Nejsem si jistá, co říct. -Je to tak snadné.
Jen řekni, že jsem ti chyběl jako ty mně.
Já si pamatuju trápení.
Pamatuju si všechny ty příšernosti, které jsi provedl lidem, co miluju.
Popravdě si nepamatuju nic dobrého, pokud jde o nás.
Myslela jsem, že když tě uvidím naživo, tak to něco změní, ale...
-Možná jen potřebuješ víc času. -Damone, já vím, že jsem tě milovala.
-Jo. -A vím,
že jsem ti zřejmě odpustila všechny ty zrůdnosti, co jsi udělal.
-Jo. -Ale prostě si to nepamatuju.
Mrzí mě to.
Zkrátka k tobě
už nic necítím.
Mrzí mě to.
Jo.
Damone,
vážně mě to moc mrzí.
UPÍŘÍ DENÍKY VI. 7. díl: Vzpomínáš si na "poprvé"?
Fakt si myslím, že by sis s tím neměl hrát.
Jen tak dál. Hezky jsme se rozjeli.
Všechny ty příšernosti, které jsem provedl lidem, které Elena miluje.
Třeba z Caroline jsem si udělal džusík s příchutí krve,
Mattovu sestru jsem proměnil v upíra
a párkrát jsem Bon-Bon vyhrožoval smrtí.
-Víc než párkrát. -To je subjektivní. Někdy ze srandy.
A o Stefanově narozeninové párty jsi zabil jeho nejlepší kámošku.
Nešťastná náhoda.
Jeremymu jsi zlomil vaz, když Elena řekla, že tě nikdy nebude milovat.
Soustřeďme se na ty okouzlující a hrdinské činy,
které jsi mé holce vymazal z paměti.
Bože, kdybych to mohl napravit, udělal bych to.
Já vím.
A navzdory tomu, že můj seznam podlých činů zahrnuje
i tvé zabití,
-jsem rád, že jsi naživu. -Díky.
Jo.
Ale kdybys zemřel jako upír místo toho, že ses stal člověkem,
to ovládnutí by pominulo a Elena by byla zase moje.
To bylo teda procítěný. Fakt si toho vážím.
A teď jí ty ošklivé vzpomínky na mě zůstanou navěky věků.
Pamatuj si, že když mě zabiješ, tak zemřu už nadobro.
Dobrý den.
Ahoj, teď se to asi moc nehodí.
Jen malé upozornění, doktorko. Bude si vás žádat hromada upírů,
kteří se budou chtít stát zase lidmi, pokud zopakujete ten léčitelský trik.
Upozornění: záchrana Alaricova
života byl adrenalin léčitelného zranění, dokonalého načasování
a obavy ze ztráty nejlepšího chlapa, se kterým jsem kdy chodila.
A 100% neopakovatelné,
a proto o tom nikomu neřekneš.
Je panovačná. Líbí se mi.
Máš nějaký hezký oblek a čisté ponožky?
-Myslím, že jo. -Dobře. Propouštím tě.
Dnes se koná benefice pro nemocnici. Stážisti mají příkaz přijít.
Potřebuju rande. Začni s papírováním.
Zdravíčko. Včera jsi nadělal na hranicích pořádnej svinčík.
Utéct od nehody...
Ještě štěstí, že byl Matt poblíž a svezl tě domů.
-Ty jsi mě sem přivezl? -Šel jsi po mých přátelích.
-Co jsi čekal? -Po přátelích, kteří zabíjí lidi.
No tak, Enzo. Zeptej se ho na to, co chceš vědět. Ať už je to za námi.
Stefan se už vášnivě domáhal toho, abychom ti zlomili vaz,
ale díky překvapivé výměně našich rolí jsem navrhl,
že to pořádně promyslíme a něco z tebe vytáhneme, než tě zabijeme.
Nebuď šmejd. Můžeš z něj nechat vyprchat železník
a ovládnout ho na vše zapomenout a do města už nevkročit.
Snad si vážně nemyslíš, že ty zátahy na upíry organizuje jen on sám?
Zatímco mě tu Tripp mučil, abych mu sdělil jména tvých přátel,
měl jsem krásný výhled na pár nutných hovorů
a návštěv tajemných pomocníků,
z nichž většina nosila uniformu,
ve které tady pobíháš ty.
Jen bych rád věděl, co mají za lubem, zatímco on je tu s námi.
Dělají totéž, co dělali, když byli se mnou.
Stopují upíry. Jako třeba vaši kamarádku Caroline Forbesovou.
Za dvě hodiny z něj dostaňte jména jeho lidí a to, co vědí.
Pak už pro nás bude představovat riziko. Zbavte se ho.
Nic jsi k němu necítila?
Cítila jsem se vystrašeně a provinile.
A oči měl docela hezké a fakt úplně modré, ale ne.
Nevím, že jsem ho milovala.
-Nevzpomínáš si. Tak ať. -To je tvoje rada?
Eleno, koukni se na svůj současný život. Ve škole se ti daří.
Jdeš za svými sny, potkala jsi Liama, který má taky vážně hezký oči,
nemluvě o tom, že on nikdy tvého bratra nezabil.
-Pravda. -Já dala Stefanovi přátelské kopačky.
Možná potřebujeme odstup od Salvatorových bratrů obě dvě.
Hele. Míří sem pan Vysněný.
-Musím jít. Zatím. -Ahoj.
Hádej, koho dneska přivezli do nemocnice na artroskopii ramene?
-Taky tě zdravím. -Paní Whitmorovou,
tu holku ze slavnosti,
kterou jsi zázračně zachránila před jistou smrtí, a já netuším jak.
Ukázalo se, že tu měla tenisové stipendium, než si zranila ruku.
A teď musí každého půl roku chodit na vyčištění chrupavky.
-Pořád jsi tím posedlý? -Ale zvláštní na tom je,
že si nevzpomíná, že se při té nehodě v bludišti zranila.
-Musela být vážně nalitá. -Mrknu se na její výsledky,
jestli není třeba mimozemšťan, supervoják nebo tak.
Od kdy mají dobrovolníci přístup k laboratorním výsledkům pacientů?
Nemají. Ale když mě práskneš,
nebudeš moje rande na dnešní benefici pro nemocnici.
Jo? My tam musíme jít.
Jo řekla, že je to povinné.
Ale to neznamená, že nemůže jít o rande.
Vida, kdo se probral.
-Jak ti je? -Jako bys mě střelil šípem.
Jasně. Každopádně
netuším, jak se ti ten ascendent povedlo rozbít na miliardu kousků,
ale potřebujeme ho složit dohromady, než ve 12:28 nastane zatmění.
Nechceš mi pomoct?
-Vím, že máš ráda skládanky. -Nechci ti pomoct.
Jsi psychopat.
Tohle je tvé vězení. Nepustím tě ven.
Navíc bys mě zabil hned, jak bychom se odsud dostali.
Jsi vážně zraněná,
takže ti selhává paměť. A asi si myslíš, že tě tvá magie ochrání,
ale stačí jen, abych se tě dotknul, a tvá magie je najednou má.
Co říkáš? Cože?
Že to kouzlo provedeš a konečně nás dostaneš domů?
To je divné.
-Co je divné? -Do toho ti nic není.
Už nejsme přátelé, což znamená, že se tu nemůžeš ukázat
jen tak bez ohlášení. Nazdar.
Caroline. Nejsi v bezpečí.
-Trippovi chlapi o tobě možná ví. -A co? Přišel jsi mě sem ochránit?
Novinka! Nepotřebuju, abys mě chránil.
A co je důležitější, ani to nechci.
Ahoj, mami. Můžu zavolat později?
Snažím se odstranit žvejkačku z boty.
Popravdě to nepočká, zlato.
Nemáš tušení, kde by mohl být Tripp Cook?
Tripp? Ne. Nemám tušení. Proč?
Protože mě jeho chlapi srazili ze silnice
a zabijí mě, když ho nedostanou zpět.
Zvedni to, Enzo!
Dneska jsem jí nezavolala, víš?
Každou sobotu ráno jí volám, ale ne, dnes jsem si řekla:
"Kašlu na to, přispím si. Zavolám jí zítra."
Neboj se. Už jsme skoro tam.
Už jsme skoro tam?
Říkal jsi, že ho mají za dvě hodiny zabít.
Pamatuješ si vůbec, v kolik jsi to řekl?
Kdo určí časovou lhůtu, aniž by si seřídil hodinky?
Řekni mi, že je Tripp pořád naživu.
Tripp je pořád naživu.
Je překvapivě odolný vůči mučení, ale je naživu.
Proč ti tak dlouho trvalo, než jsi zvednul mobil?
Měl jsem prsty od krve a dotykáč to nebral.
Hlavně ho nezabíjej, ano? Nějací jeho chlapi unesli mou mámu,
tak ho nech být, abych ji získala zpátky, ano?
Enzo, prosím?
Myslel jsem, že na světě bude líp, když se jich zbavím,
naučím děti jako ty být silné, aby se uměly bránit,
ale koukni na sebe. Vybral sis špatnou stranu.
Nevybral.
Ta moje strana je jen zatraceně komplikovaná.
Nové info.
Trippovi nohsledi unesli šerifku Mystic Falls.
To byl nouzový plán, kdyby se mi něco stalo.
Takhle vidíš správnou stranu?
Můžete se setkat na hranici na cestě k mlýnu.
Tam můžete provést výměnu. Ví, že za hranicí budou v bezpečí.
A pošlete Matta.
Věří mu.
Za hodinu a 43 minut.
To zvládnu.
To jako vážně?
Neumíš nalít šampaňské?
Netvrdil jsem, že jsem profík.
První a to nejsamozřejmější pravidlo...
Musí v nich být stejné množství a žádné přelívání.
-Děkuju? -Za co?
Že jsem tě nevyhodila?
Ani ti za to neplatím.
Že jsi mi dovolila, abych se ti to pokusil oplatit.
Někoho jsem zabila,
aby se nespustila tvá vlkodlačí kletba,
a ty si myslíš, že to splatíš jednorázovou pomocí v baru?
Upřímně, než nosit tuhle kravatu,
radši bych se spoutal a proměňoval ve sklepě.
Která je nakřivo.
Tvůj vzhled by tě měl těšit.
A co vlastně jsi? Čestný host?
Vyhrála jsem cenu za polní lékařskou svorku, kterou jsem patentovala.
Whitmore se mnou rád chlubí, když vybírá peníze.
Takže jsi génius.
Nebo má čarodějnou výhodu.
To, že je čarodějka, má být tajemství?
Magii nepoužívám, takže žádnou výhodu nemám,
stojí za tím jen dřina. Kdo ho vůbec pozval?
Tak nějak se pozval sám, hlavně aby mohl šmírovat Elenu.
Nebuď cynický.
Přišel jsem strávit čas se svým kdysi mrtvým nejlepším kámošem.
Kdo je to?
To je Liam Davis,
nejlepší student střední, samé jedničky,
zapsal si předměty pro třeťáky, navíc je z lékařské královské rodiny.
A taky nevypadá úplně nejhůř.
Vypadá to, že má Elena rande.
Říkal jsem, že tě mám rád?
Myslel jsem pravý opak.
Víš, že je to zmanipulované, že jo?
Je to jedna z tvých dalších konspiračních teorií?
Svět ovládnou supervojáci, aby provedli
-zlomyslné sbírky? -takhle vypadám jako troska.
Až vyhraju zájezd na Fidži, nemusíš se mnou.
Dobře, možná můžeš.
-Nedojdeš nám pro něco k pití? -Jistě.
Promiň. Nevěděla jsem, že tu jsi.
Hele, víno nebo pivo?
Na tom nezáleží, dám si co ty.
Ahoj, Damon Salvatore, Elenin bývalý. Rád tě poznávám.
-Liam. -Liam.
-Počkat, Damon? -Damon.
Ten tvůj bývalý, který zemřel?
Jasně, jo, to jsem ti...
To jsem ti řekla, ale očividně to není pravda.
Byl to řečnický obrat. Byla to spíš emocionální smrt.
Víš, byl to dost ošklivý rozchod, ale už je to za námi.
-Že jo? Teď jsem ve fázi přátelství. -Jistě.
-Jo. -Jo.
Bývalý potkává toho nového.
Jak moc vyděšený jsi?
Cítím se trochu ohrožený, ale myslím, že bych tě zvládnul.
Sebevědomý. To je sexy.
-Damone. -Promiň, co se děje?
Soustřeď se. Jdi na bar a dones jí Chardonnay.
-Nesnáším ho. -Já vím.
-Co to děláš? -Vysvětlím ti to na parketu.
Smím prosit?
Ahoj, krásko.
-Co jsi s ním udělal? -Je v pořádku. Ztratil trochu krve.
Myslím, že má problém s nedostatkem železa.
Nech toho. V sázce je život její mámy.
Vydrž. Aby bylo jasno.
Aby ses k ní choval s úctou, tak stačilo, aby tě začala přehlížet.
Takhle to funguje?
Zmlkni, Enzo. A musel jsi ho třikrát omotat řetězem?
-Kdo si myslíte, že je? Hulk? -Já jsem ho nespoutal.
Ne, ale nechal jsi to na svém parťákovi Enzovi.
Co by se mohlo podělat, když se spojíš se zapřisáhlým nepřítelem?
To je skvělý. Samozřejmě, že tě nesnáší.
Tak jsi ji dostal do toho stavu v Savannah.
Proto ti řekla, aby sis šel za svým.
Nenávidí tě, protože to není vůbec pravda.
-Promiň, ty pořád mluvíš? -Měla pro tebe slabost, kámo.
Řekni své mámě, že ji moc pozdravuju.
Ať už řekl cokoliv, nikdy se o tom nebudeme bavit, ano?
-Proč to děláš? -Proč?
Protože jsem skvělý tanečník a byla by škoda nepodělit se
o můj talent se zbytkem světa.
Neboj se, neviděl jsem, jak ses usmála.
Miss Mystic Falls.
Vůbec poprvé jsme tančili. Stefan se na tebe vykašlal.
Problémy s krvežíznivostí, překvapení, překvapení...
Tak jsem zaskočil.
Pokoušíš se vyvolat vzpomínky. To není dobrý nápad.
Zaskočil jsem ho, byl jsem strašně sexy
a zachránil jsem tě před naprostým ponížením.
Samozřejmě, že ses bála o Stefana, ale pak se stalo něco, přišla chvíle,
kdy všichni odpadli a zůstali jsme jen my dva.
S někým tu jsem, Damone.
Nemůžeš jen tak přijít neohlášený a zkazit mi večer.
Neohlášený? O čem to mluvíš?
Doslova jsem prošel časem a prostorem, abych s tebou byl.
Já vím, ale podívej. Mám se cítit provinile?
Protože mi věř, Damone, že se tak cítím.
Cítím se strašně a je mi to líto, ale nevím, co ti mám říct.
Co ti na to mám říct? Nepamatuju si nás.
Já ano, a bez ohledu na to, jak jsi mi chyběla a jak jsem se trápil,
bych to, co mezi námi bylo, nikdy nevymazal.
I kdybych se utápěl v žalu,
tak bych se držel všeho, co jsem s tebou prožil,
nebo každého tvého smíchu,
každé chvilky našeho společného štěstí.
Raději bych strávil věčnost v utrpení,
než abych si vzpomínky na tebe vymazal.
Potřebuju na vzduch.
Zdá se, že to jde dobře.
Jo, to je moje vina.
-Neměl jsem jí vymazat paměť. -Prášky a chlast bys míchat neměl.
Ať jsi pro Elenu udělal cokoliv, rozhodla se sama. Pamatuj si to.
-Není to slovní hříčka. -Nejsem na práškách.
Popravdě je mi hrozně,
ale užívám si každý bídný moment lidské bolesti.
Tak na bezmocnost a všednost.
Na zdraví.
Asi jsme oba bývalé nadpřirozené bytosti.
-Neměli bychom si otevřít kroužek? -Teoreticky jsem se své magie vzdala
-a schovala si ji na horší časy. -Nevěděl jsem, že to jde.
Rozhodla jsem se odpoutat od tragicky dysfunkční rodiny
a ani na chvíli jsem toho nelitovala.
Ahoj. Kdo tě pustil dál?
Radiolog, kterého jsem potkal ve fitku.
Jak jsi na tom s Tylerem?
Jsem na tom tak, že ti do toho nic není.
Liv, neříkám, aby ses nebavila,
protože proto jsme dneska tady,
ale když nás coven povolá domů,
je jim jedno, jestli jsme zamilovaní.
Mluvíš jako táta, a to nebyl kompliment.
-Liv. -Bav se se svým úlovkem z posilovny
Můj úlovek nech na mně.
Ne.
Ano. Dobře.
Kde je poslední část?
Kde je?
To není možné.
Hledáš tohle?
Vzala jsi mi ten ascendent, zlobivá holko.
Nechtěla jsi ho použít a zmizet odtud beze mě, že ne?
Až k nemocnici jsi nechala stopy krve.
Došlo mi, kam jinam bys šla a hrála si na sestřičku?
-Nech mě být! -Přemýšlel jsem, že vezmu klíče,
ale to by bylo stejné jako vzít sýr z pasti na myši, že jo, Bonnie?
I když je docela zajímavé,
že myši ani sýr rády nemají.
Není to skvělé?
Do zatmění
máme hodinu.
Je čas vrátit se domů, Bonnie.
-Chci si vzpomenout. -To jdeš s křížkem po pohřbu.
Chci se o to pokusit.
To, že vím, že mi celý kus života chybí,
mě úplně vytáčí.
Takže se alespoň musím pokusit získat ho zpět.
Jak to chceš udělat?
Vím, že s nátlakem nic nedokážeme,
ale možná bychom mohli rozplétat mé vzpomínky pozadu,
něco třeba něco spustí
a třeba se mi to všechno vrátí, ne?
Jo, jistě. Řekni mi, co mám udělat.
Chci na poslední místo, kde jsem ti řekla, že tě miluju.
Přinesl jsem ti dárek.
Slečna Mazlivka.
Napadlo mě, že si ji budeš chtít vzít.
Díky.
Vím, že si myslíš, že jsem zrůda.
Povraždil jsem nebo jsem vážně zmrzačil většinu blízké rodiny,
ale po velmi dlouhém uvažování
jsem došel k závěru, že jsem svůj hněv mohl zvládnout lépe.
Říkal jsi, že odtud chceš vypadnout,
a teď tě cituji, že chceš covenu Blíženců dopřát mučivou smrt.
Nemyslel jsem to vážně.
Upřímně bych udělal cokoliv, abych svou rodinu získal zpět,
a nejvíc se bojím toho,
že nebudu vědět, jak mám zase žít.
Tak trochu jsem doufal, že na mě máš pozitivní vliv.
Jsi dobrý člověk, Bonnie.
Jsi odvážná, věrná, trpělivá.
Chtěl bych být víc jako ty.
Co ty na to?
Přátelé?
Vraťme se domů.
Jsou tady.
-Mami! -Caroline, stůj! Hranice.
-Ty krvácíš?! Co jste jí udělali? -Jsem v pořádku.
Fajn. Pojďme na to. Nech ji jít a můžeš mít jeho.
-Napřed Tripp. -Nech ji jít, nebo tě zabiju.
Zlatíčko, to je v pořádku. Stefane, nech Trippa jít.
Je za hranicí. Už ji nech jít.
Jsi v pořádku?
Co se to se mnou děje?
Panebože.
-Co jsi mu sakra udělal? -To jsem nebyl já.
Enzo ho musel proměnit v upíra, než jsme se tam dostali.
-Teď, nebo nikdy. -Jo.
Jen pro případ, že bys zkusila odejít beze mě.
Sbohem roku 1994.
-Co se sakra děje? -Nevím.
-Pokračuj. Dělej. -Nemůžu.
-Pokračuj! -Nemůžu. Přišla jsem o svou moc.
O čem to mluvíš? Vždyť jsi právě dělala to kouzlo.
Nic tam není. Není tam žádná magie.
Je to hrozně divné. Možná jsem ji náhodou někam dala.
Už si vzpomínám.
Dala jsem ji někam do bezpečí.
Kam jsi dala svou magii?
Pamatuješ, jak jsi říkal, že chceš být víc jako já?
Statečný, loajální, trpělivý?
Dala jsi ji do toho medvěda.
Že jo?
No tak!
Kde je ten stupidní medvěd?
Je pryč. Asi tu zůstaneme trčet
navěky.
Promiň.
Nepamatuju si, že bych tu s tebou tu noc byla.
Fajn.
Co si pamatuješ? Jak jsi naladěná?
Vzpomínám si, že jsme museli zastavit Poutníky.
-Jo. -Měl jsi nějaký plán,
ale nikomu jsi neřekl,
co chceš udělat, a pak jsi byl mrtvý.
Prý jsi najel autem do Grilu
a nechal ses vyhodit do povětří, abys spustil nějaký výbuch.
V tom příběhu ti chybí jedna maličkost.
-V tom autě jsi byla se mnou. -Cože?
Už jsem vyjížděl, když se otevřely dveře, skočila jsi do auta a řekla,
že jsme v tom spolu a že ne pro tebe není odpověď.
Tehdy jsem si uvědomil, že jsi pro mě ta pravá,
byla jsi totiž stejně šílená.
-Řekni mi víc. Něco hezkého. -Dobře. Hezkého.
V motelu v Denveru je přístroj na led, který by mohl vyprávět.
-Co dál? -Nezapomenu, jak jsi maturovala.
Já ale zapomněla, takže...
Škoda. Nejspíš to byl jeden z tvých nejlepších proslovů.
Řekla jsi mi vášnivým a rozkošným způsobem, že mě miluješ
a že se za to nebudeš omlouvat.
Moje oblíbená vzpomínka na nás,
ta, kterou jsem si za poslední 4 měsíce přehrával milionkrát,
je ta společná letní noc, než jsi odjela na vysokou.
Chtěla jsi mi ukázat, jak budou padat hvězdy.
Takže jsme jeli kamsi do divočiny,
a ve chvíli, když začaly padat ty hvězdy...
... déšť. Hustý déšť.
Byla sis tak jistá, že se vyjasní, a bylo snazší ti věřit.
Já tě vzal za ruku...
Tohle nefunguje. Promiň.
-Musíš se jen trochu víc snažit. -Já se snažím!
Chápu, že jsme spolu měli báječný život,
a vím, že se mi zamlouvá to, že jsi lehkomyslný
a nejspíš jsem se díky tobě cítila volná,
ale teď, když se ti podívám do očí, tak prostě...
Co?
Jak se cítíš?
Cítím se jako...
Jako kdybych se dívala na cizince,
protože ti nikdy nebudu schopná dát to, co chceš,
-protože si to prostě nepamatuju. -Hej.
Jsou věci, které zkrátka nemůžeš vymazat a ty to víš.
Hej.
Promiň.
Kam to jdeš? Eleno? Kam jdeš? Eleno. Hej!
Eleno!
Co to sakra děláš?
Ještě 90 vteřin a byla bys mrtvá.
Snažím se odstranit to ovládnutí.
Tohle je jediný způsob.
Ne, ne, ne, ne. Poslouchej. Dal bych cokoliv za to, aby sis vzpomněla,
ale nebudu riskovat tvůj život. To je to poslední, co bych chtěl.
I když tohle si taky nepamatuješ.
Vezmu tě domů.
Tohle je naprosto zbytečné.
Praštila ses do hlavy. Mohla bys mít otřes mozku
a moc dobře vím, že doma bys na žádné vyšetření nešla.
Už můžeš jít. Jsme v pohodě.
Zlatíčko, mohla by ses jít aspoň zeptat, jak dlouho budu čekat?
-Ráda. -Dobře.
Vidím, že je na tebe pořád naštvaná.
Jo. Nemám s tím trochu pomoct?
Promiň, Stefane. Jsem její matka. To nemůžu.
Jasně.
-Ahoj. -Budeme hned venku, jo?
-Jo. -Dobře.
Podívám se na to.
Mé matky se prosím na její názory neptej.
-Ty jsi to slyšela? -Mám supersluch, slyším všechno.
Jenom když posloucháš.
-Proč? -Proč jsem poslouchala?
Proč ke mně něco cítíš?
Necítím.
Dobře.
Proč jsi ke mně něco cítila?
-Už o tom nebudeme mluvit. -Caroline, prosím, mluv se mnou.
Řekni mi jak, řekni mi proč.
Pomoz mi pochopit, jak mi to mohlo uniknout.
Co je to za stupidní otázku?
Proč jsem k tobě něco cítila?
Já ti nevím, Stefane. Asi jsem si myslela, že to za to stojí,
protože když jsem se vzbudila jako upír,
řekl jsi, že to zvládnu, což se stalo.
Když jsem viděla, jak si Elena začíná s tvým bratrem,
tak jsem nedovedla pochopit, proč by nechala někoho jako ty,
protože jsi byl můj nejlepší přítel, protože jsem ti věřila.
Omlouvám se.
Mrzí mě, že jsem to neviděl, že jsem...
-Necítil to samé? -Ne. To jsem neřekl. Já...
Poslyš, nevím, co jsem cítil. Byl jsem úplně mimo,
ale strašně moc se omlouvám za to, jak jsem se k tobě choval.
Jo.
Vím, co jsi cítil, Stefane,
protože kdybys ke mně cítil aspoň trochu z toho,
co jsem k tobě začínala cítit já, tak bys neodešel.
A ne že bych tě za to nenáviděla. I za to, jak jsi truchlil za bratra,
nebo za to, že ses přitom choval
jako ten největší hajzl na světě,
a přijímám tvou omluvu.
Ale stejně mě pořád nenávidíš.
Ano.
Jo, nenávidím tě.
Když tě nebudu nenávidět, že jsi zničil naše přátelství,
budu muset nenávidět sebe, že jsem ho zničila,
a myslím, že si zasloužím něco lepšího.
Na něco jsem si tam vzpomněla.
Jenom
na střípky, ale...
Byly tam hvězdy, a pak začalo pršet.
Když ses stala upírem, byl jsem zčásti nadšený,
protože najednou existovala možnost, že tě budu mít v životě navěky,
ale z části jsem byl zničený,
protože jsem si uvědomil, že jsi ztratila život, jaký jsi chtěla mít.
Začalo pršet a co se stalo pak, Damone?
A když jsem byl pryč, částečně jsi ten život získala zpátky.
Daří se ti, jsi šťastná.
Jo, jasně, možná bys byla šťastná, i kdybychom tomu dali další šanci,
ale pravda je taková,
že jsi na tom beze mě líp.
O čem to mluvíš?
Umřel jsem, začala jsi znovu.
Chci, abys žila svůj život.
Buď šťastná.
Miluju tě, Eleno.
Dost na to, abych tě nechal jít.
Začalo pršet
a dál co?
Ochladilo se a všude bylo bláto.
Byla jsi naštvaná, tak jsme nasedli do auta
a odjeli jsme domů.
Dobře.
To s léky proti bolesti si budu muset promyslet.
Musím se dostat z šatů a objednat pizzu.
Dobře.
Tohle? Jo, v mládí se stala nehoda. Přišla jsem o slezinu.
-Autonehoda? -Vlastně to ani moc nehoda nebyla.
Spíš se mě můj bratr snažil vykuchat loveckým nožem.
Jak jsem říkala, tragicky dysfunkční rodina.
Právě jsem zkazila náladu, co?
Ne, ne.
Řekněme, že oba máme komplikované,
tragické a dysfunkční rodinné historie.
Asi se k sobě hodíme.
-Ahoj. -Ahoj. Ty se se mnou ještě bavíš?
Promiň, že jsem najednou zmizela.
-Co je to? -Viděl jsem výsledky testů té holky.
Ukázalo se, že ji poslali domů bez operace ramene,
protože ho poraněné neměla.
Jako by se samo zahojilo.
A to vše po setkání s tvým mrtvým přítelem?
Nic nedává smysl.
Jasné je jen to, že nejsi jen lhářka,
ale že jsi lhářka s tajemstvím.
Takže mi buď řekni pravdu, nebo si ji zjistím sám.
Jeden pro tebe, jeden pro mě.
Na zdraví, Horatio Felle.
No tak, je čas odejít.
Ne, ne, počkej. Počkej ještě chvíli.
Vyjasní se.
Slib mi, že je to navždy.
Slibuju.
Na optimismus.
Bonnie.
Ty žiješ.
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 .