בפרקים הקודמים של "יומני הערפד"...
הכישוף שהנוסעים הטילו על מיסטיק פולז מבטל קסמים.
הצד השני מתמוטט וכול מי שנמצא שם עוזב.
מה איתך? מה קורה? -ג'רמי, אני אהיה בסדר.
כאשר הנוסעים ימותו, ליב תבצע את הקסם. והקסם שלה
יאפשר לאנשים בצד השני לדחוף את עצמם דרכי.
דיימון... -אני יודע.
אלוהים, אלאריק, מה אתה... -נו כבר. את חייב ללכת.
מה לגבי דיימון?
אני צריך ללכת אל אח שלך. אני אמצא את דיימון.
אני לא מוצאת את דיימון. אני לא עוזבת בלעדיו.
אני לא אתן לך למות למענם.
אנחנו צריכים להתחיל שוב את לחש הקסמים. -אי אפשר. זו הייתה ההזדמנות היחידה.
אבל דיימון בצד השני. -אליינה, את יכולה להיפרד.
סוף סוף היה לדיימון את כל מה שרצה.
הוא היה מאושר. הוא צריך להיות כאן.
הכל היה שקר.
אמרת לי שתוכלי לחזור. -אני אוהבת אותך.
בוני, שלא תעזי.
בבקשה אל תעזוב אותי. -אני אוהב אותך, אליינה.
ביי. -בוני!
בוני!
אתה חושב שזה יכאב?
אני לא יודע...
- מיסטיק פולז -
מה זה היה, לעזאזל? -אין לי מושג.
לך תבדוק מה זה. -לכי את לבדוק מה זה.
מה לעזא...
הדלקתי את המנו...
אלוהים אדירים. השריף פורבס...
חשבתי שאת רוצחת סדרתית.
גרוע יותר, למען האמת...
כי את עדיין תהיי בחיים כשאתקשר להורים שלך.
תארזו הכול ותתקפלו.
אני כזה שואל, "ברצינות, שריף פורבס?"
אין לך משהו טוב יותר לעשות שאת עוצרת אותנו על כמה בירות?
מונה משלם המיסים דופק. -היה יכול להיות גרוע יותר.
מלני פיטרסון נעצרה
בגין שתייה מתחת לגיל המותר בשבוע שעבר.
נשבעת שהמקום הזה הופך לעיירה מ"פוטלוס".
כן, בואי נעוף מכאן וזהו.
ג'סי?
הי, ג'סי.
ג'סי.
ג'סי!
אל תדברי. את תהיי בסדר.
אזעיק עזרה.
תסתכל למעלה. -מה?
- יומני הערפד -
היום היה יום טוב.
הקיץ נגמר באופן רשמי ואני מאושרת עד הגג.
שנה ב'.
נדמה לי שזו השנה שבה אמורים לבחור מקצוע ראשי
ולהתחיל להתוות את דרכך בחיים.
וכך עשיתי.
עיניכם מביטות בדוקטור אליינה גילברט.
בוחן פתע.
מר וודרלי מתלונן על כאבים בחזה ועל קוצר נשימה.
מישהו יכול לספר לי אילו בדיקות נערוך?
גילברט?
צנתור ריאות מספק תמונה נקייה
של זרימת הדם בעורקים ובריאות,
וזה מה שאנחנו מחפשים בתסחיף ריאתי,
בעיה רפואית שמאופיינת בתסמינים שמגלה מר וודרלי.
יופי. מישהי פה התקדמה בקריאה. זכרו זאת.
תזדקקו לזה בעוד שלוש שנים.
הנה סיר הלילה שאנחנו צריכים לדעת עליו היום.
מתקדמים.
אני התרשמתי.
תודה.
טוב, אז אולי ביליתי את היום בהשגחה.
אבל לפחות עכשיו יש לנו גישה בלתי מוגבלת לבנק הדם,
ותאמינו לי, אנחנו זקוקים לכל עזרה שנוכל להשיג.
חלקנו עדיין מנסים להבין את כל העניין
של "שתיית דם של אנשים אחרים".
רוצה קצת?
לא, תודה. שתיתי בדרך לכאן.
זה תמיד יהיה מוזר.
מה? שמכשפה עתיקה הפכה אותי לערפד
או שלפני ארבעה חודשים קמתי מהמתים?
שאתה המרצה שלי במכללה.
להגנתו של אלאריק ייאמר,
הוא לא בדיוק יכול להשיג משרה בתיכון באמצעות שליטה מוחית.
לא, תיכון, 'הגריל', כיכר העיר,
הודות לכישוף שהטילו לביטול הכשפים,
"שום דבר במיסטיק פולז אינו נגיש לבעלי ניבים.
מרביתנו לא חזרו הביתה כבר כמה חודשים.
חצי הכוס המלאה היא ששיעור הפשע ירד מאוד.
אבל אני לא בטוחה שמישהו טרח לספר למאט.
יופי של מהלך, דונובן. שוב הוא מוכיח שהגנה עצמית היא ההתקפה הטובה ביותר.
אבל כן אומר שמצבו מעולם לא היה טוב יותר.
נדמה לי שהוא מרים יותר מג'רמי,
קטע מטורף לחלוטין.
אפרופו ג'רמי...
בעצם, בואו לא נדבר על אחי.
בואו נדבר על סטפן.
הדבר האחרון ששמעתי, היה שהוא בדק רמז לגבי מכשפה שמתקשרת עם המתים.
- סאוונה, ג'ורג'יה -
תזיז את התחת שלך הנה, ילד. יום חלוקת המשכורות.
לא דיברנו כבר כמה חודשים,
ופירוש הדבר שחיפושו אחר תשובות לאירועים שקרו
שאב את כל זמנו.
הוא מתאבל. הוא איבד הרבה כל כך.
כמוהו גם כולנו.
אבל כל אחד מאיתנו מתמודד בדרכו שלו.
נשרתי מוויטמור.
למה שאתמוך בקבוצת הפוטבול המטופשת שלהם?
זה משחק הפתיחה של העונה, קרוליין.
הגיע הזמן לחזור הביתה. -אני בבית.
רק עכשיו חתמתי על חוזה לדירה החדשה שלי.
על גבולה של עיירה שלא רוצה בך.
זה לא בית. זה סתם עצוב.
את בכלל לא אוהבת פוטבול. -לא.
אבל אני אוהבת לשתות במגרש החנייה לפני כן.
קרוליין, את באה.
טיילר, אל תשחק אותה, גם לך לא חסר.
הברזת משנה שלמה.
ואת רדפת אותי במשך שנה שלמה.
עכשיו אני כאן. תזיזי את התחת שלך הנה.
קרוליין, אני אוספת אותך מהבית בשש אפס אפס מחר בערב.
טוב? תצטיידי בגאוות יחידה. להתראות.
בכל אופן, כמו שהתחלתי להגיד,
לא בדיוק מצאתי כישוף שיכול לבטל את גבול האנטי-כשפים,
אבל הספר הזה מזכיר נוסעים, לא שזה מועיל כל כך,
אבל לפחות זה צעד בכיוון הנכון.
מתוקה שלי. -כן?
תלכי איתם מחר. -לא. אנחנו הולכות לצפות בסרט.
בילינו את כל הקיץ יחד.
אלוהים אדירים. נמאס לך ממני.
קרוליין, איבדת את אחת החברות הכי טובות שלך.
הגיוני שאת רוצה להיאחז במוכר,
אבל גם אליינה איבדה אותה.
ורואים שהיא מתגעגעת אלייך. -לא.
רואים שאליינה עברה לגור בכוכב ההכחשה,
המקום שבו פוטבול חשוב יותר מהחבר שלה שנסחף לתהום הנשייה.
את יודעת שהיא בקושי בכתה עליו?
היא הייתה ממוטטת בגלל בוני במשך חודשים,
אבל בכל פעם שאני מזכירה את דיימון, היא מתנהגת כאילו לא קרה דבר.
קרוליין, אליינה חוותה צער יותר מכל מי שהכרתי בחיי.
תניחי לה קצת.
מה? שוב מישהו דרך על ערוגת הפרחים של מר דיוויס?
שני ילדים התאשפזו בבית החולים עם פצעים חשודים בצווארם.
מתקפת ערפדים?
איך? ערפדים לא יכולים להיכנס למיסטיק פולז.
לא, אבל הם יכולים לארוב בגבולות.
אצטרך לקצר את הפסקת הצהריים. אני צריכה לטפל בזה. תקשיבי,
תשקלי את ההצעה של אליינה, טוב? מיסטיק פולז לא בורחת לשום מקום.
אל תשכחי את הסל שלך.
היא לא רוצה להרפות.
אני מבינה אותה.
גם אני לא רוצה להרפות.
אני לא רוצה לחשוב שהכול השתנה,
שאני מוכרחה להתחיל מחדש.
הדבר הגרוע ביותר שיכול היה לקרות קרה.
אבל אני לא צריכה להתחיל מחדש.
בכל אופן, זה היה היום שלי. איך היה שלך?
אפשר לחזור לקטע שבו ריק קם לתחייה
כדי להיות מרצה במכללה?
אלוהים.
"אוקולט".
מילה שתרגומה המילולי הוא "נסתר".
לכן, מחקר האוקולט...
לכן, מחקר האוקולט מתרכז במחקר הידע הנסתר.
היום, נדון בו בהקשר של תחיית המתים.
אמרתי משהו מצחיק, ליב?
אירוני, למען האמת, אבל בסדר.
מר לוקווד.
כמה נדיב מצד קבוצת המילואים להשאיל לנו אותך!
מצטער על האיחור.
מטבע הדברים, לא שררה תמימות דעים בין כל קבוצות האוקולט.
סליחה, נסיכה. אני רק מנסה לבדוק באיזה עמוד אנחנו.
אני מנסה להקשיב.
טרטוליאנים והכנסייה המערבית
נטו להאמין בתחייה בשר ודם...
בעוד הגנוסיסים האמינו באמונה שלמה
שהתחייה קיימת אך ורק במובנה הרוחני.
אליינה, את יודעת שאני יכול להריח את זה, נכון?
אני מלמד כיתה מלאה בילדים שכולם נראים לי כמו נקניקי דם.
תסלקי את זה מיד.
סליחה.
בעוד אחרים, כגון אבות הכנסייה הראשונים...
לוק. היי. -היי. האמת היא שאני חייב לרוץ.
לא, אהיה זריזה. זריזה מאוד.
אני פשוט...
אני צמאה מאוד לאחרונה.
אתה חושב שזה בגלל ה... אתה יודע.
את שואלת אותי אם יש תופעות לוואי
לעשבים הפסיכותרופיים העתיקים שנתתי לך?
כי לא בדיוק נערכו ניסויים קליניים.
מן הסתם.
רק תהיתי אם אולי אתה יכול...
לא יודעת... להוסיף משהו לנגלה הבאה?
כן, או שאולי מוטב שלא תהיה הנגלה הבאה.
מה זאת אומרת?
לוק, זה היה רעיון שלך שאראה אותו שוב, זוכר?
אמרת לי: "אליינה, מצטער על שגרמתי לך עוול.
אני מצטער שאני הסיבה לכך שחבר שלך מת", זוכר?
ואני באמת מצטער.
והבהרתי זאת היטב כשהכנתי את צמיד היום של אלאריק...
כי את ביקשת. -כן, אני יודעת.
וכשיצאתי נגד הקהילה שלי כדי להשיג את הצמחים...
כי את ביקשת. -כן.
אבל הגיע הזמן לחזור למציאות.
אני בסדר גמור. אני בסדר. אני מבטיחה.
תבוא אליי בחמש, טוב?
אליינה... -תודה.
דין.
אני חושב שחסר לי אפס בתלוש המשכורת.
כן. נאלצתי לקצץ לך 200 דולר. -על מה?
דן זמר אמר שדפקת לו את מכסה המנוע של ה"שלבי".
אשתו של דן דפקה לו את מכסה המנוע של ה"שלבי".
מוזר.
נשמע שאתה קורא ללקוח הכי טוב שלי שקרן.
אתה עושק אותי, דין.
מה תעשה בנדון, ילד? מה?
תתפטר?
תחזור לחור שממנו זחלת?
ככה חשבתי.
הלו. -היי.
תקשרתי לבדוק אם יצא משהו מאשת הקשר שלך.
עדיין עובד על זה. -יופי. תעדכן אותי.
תודיע לי איך מתקדם.
כבר קראת את כל זה? -מההתחלה ועד הסוף.
ולא מוזכר שם איך לבטל שדה כוח של אנטי-כשפים.
ואם אני מתכוונת להשתלט על העיירה במו ידיי,
אני צריכה קצת יותר מזה.
אין בעיה. טוב...
הבאתי את "כשפים עתיקים, כרך 2". -קראתי אותו.
מה עם "אמנות הכשפים" ו"יסודות הכשפים"?
טוב. תודה.
נו, מה שלום סטפן? -הוא בסדר.
באיזו תדירות אתה מדבר אתו?
לא יודע. פעמיים בשבוע.
אני אנחש ושאשאל אותך, קרוליין.
משהו מטריד אותך?
הוא לא נפרד ממני.
דיימון ובוני מתו והוא פשוט קם והלך.
בלי שיחות טלפון, בלי הודעות דוא"ל,
פשוט בלעה אותו האדמה.
ולא שמעתי ממנו כבר חודשים.
ממש שכנעתי את עצמי שהוא באזור הררי מרוחק
ולא יכול לענות לי לטלפון.
או שאולי הוא פשוט לא רוצה להטריד אותך בכל רמז קלוש שלא מוביל לשום מקום.
או שאולי אני צריכה להתגבר על זה.
תודה על הספרים.
למה ג'רמי לא עונה לטלפון?
לא יודע. הוא בטח מכין שיעורי בית או משהו.
מכין שיעורי בית? תפעיל את הרמקול, בבקשה.
ג'רמי, אני יודעת שאתה שומע אותי.
תרים את התחת שלך מהספה ותעשה משהו מועיל.
ואם לא, אז? תאלצי אותי?
או שאבקש מהשריף לעצור אותך ולגרור אותך לגבול העיירה,
ואז אכסח אותך בעצמי.
מאט, קצת עזרה, בבקשה. -כן, אטפל בו.
תודה.
נגמר הסיפור, אה?
משחקי וידאו? בחורות אקראיות? להשתכר בצהריים מדי יום?
מבאס שבוני מתה, ג'ר. אני מבין אותך.
אבל אתה צריך להתחיל לחיות את החיים שלך שוב.
איך? להצטרף לחוליית ההגנה הקהילתית?
מפני מה בדיוק אתם מגנים עלינו?
גנבי אופניים? אי סדר?
כשפים לא פועלים כאן. העיירה מוגנת.
לעת עתה. אבל קרוליין מחפשת דרך לבטל את המצב הזה.
ככה שזה רק עניין של זמן עד שנתמודד שוב
עם כל הבעיות שמתלוות לערפדים.
אתה צייד. יש לך מיומנויות.
תשתמש בהן.
אם אין כשפים פירוש הדבר שאני כבר לא צייד.
כן, אתה צודק, ג'ר. אתה סתם כלומניק.
היי. -היי, אתה בבית.
חשבתי שאתה בא אליי בחמש. -אני יודע.
אליינה, אני לא יכול להמשיך לעזור לך.
כי אמרתי לך שאני צמאה?
הכול בסדר. אני יכולה להשיג עוד בבנק הדם במרפאה.
אני עובדת שם. זאת לא בעיה.
אליינה, את מחסלת את החומר הזה במהירות מטורפת.
כן... -אני לא סוחר סמים.
לא, אתה ידיד שלי.
ידיד שלי למרות העובדה שהחבר שלי נתקע בצד השני...
אליינה, די!
...כי אתה החלטת להפסיק את הכישוף שיכול היה להחזיר אותו.
ידיד שלי שחייב לי.
לא. ידיד שדואג לך וחושב שאת חיה בהכחשה.
אני יודעת שיש לך עוד. -אליינה, די.
איפה זה? -תראי אותך.
איפה זה?
אני צריכה לראות את דיימון, לוק,
ואני לא מבקשת.
אני רוצה לסדר לריק את ג'ו מבית החולים.
שנינו יודעים שיש לו חולשה לרופאות סקסיות.
כמה זמן לדעתך נדרש למישהו שקם לתחייה
לחזור לצאת עם נשים?
עצם העובדה שאת מסוגלת לומר זאת בפנים חתומות
הוא סיבה נוספת לכך שאני אוהב אותך.
אם כך, שלושה חודשים בערך?
אפשר לשאול למה בנט המכשפה לא במושב האחורי?
לוק לא יכול לארגן נגלה של צמחים בטעם בוני?
אם הייתי צריכה לנסוע עם כל מי שאיבדתי,
הייתי זקוקה לאוטובוס תלמידים.
או שאת פשוט יודעת שבוני הייתה מסכימה עם לוק.
הדבר האחרון שאת צריכה לעשות זה להעלות באוב מישהו שיאמר לך את האמת.
אפשר לא לדבר על זה? -על מה?
על העובדה שאני מת? כי אני מת.
טכנית, היית מת כשהכרנו. -נקודה למחשבה.
עכשיו אני פשוט אינני.
דיימון, בבקשה, אל תגיד את זה.
והשיחה הזאת מתנהלת בין הגרסה החכמה והמיושבת בדעתה שלך
לבין הגרסה חסרת ההיגיון שלך, שככל הנראה מכורה לסמים.
וזאת עדות ברורה לחוסר השפיות שלך.
כן. טוב.
תסתכל לאן אתה הולך, שמוק.
סליחה. עדיין מנסה להבין איך להיות בן אדם. אין לי סבלנות.
כן, טיילר, אני לא מנסה לשחק אותה מלווה,
אבל אתה בטוח שמישהו שיש לו בעיות עצבים
צריך לשתות בכלל קרוב כל כך לירח מלא?
הבעיות שלי בשליטה.
המאמן מאפשר לי להתאמן עם קבוצת הפוטבול.
אני זוכה לתת מכות בסביבה מבוקרת.
עד שתשתכר ותעשה משהו מטופש
ותעורר את קללת איש הזאב שלך מחדש.
אלאריק, תירגע. הכול בשליטה.
יופי. אבל ליתר ביטחון.
ברצינות?
לא תפסתי ראש מאז שחזרתי לחיים.
ולהגיד את זה בקול רם בזמן פיכחות מחרפן אותי מאוד.
ובתור האדם הפיכח היחיד כאן, האמן לי כשאני אומר לך,
טיילר, הבחורה הזאת ממש לא בקטע שלך.
תודה על הבירה.
המקרר שלך גורם לי לרצות להתאבד. נצטרך לחלוק בה.
תתפנקי לך. -אז...
רוצה לאכול ארוחת ערב?
אני רוצה לבדוק איך מסעדת הסרטנים בנמל.
כן, הייתי שמח לבדוק, אבל אמרתי לדין שאקפוץ למוסך אחר כך.
כן, אף פעם לא שמעתי את התירוץ הזה.
אל תיעלבי, אייבי, אבל...
את זו שבאה לבקר אותי היום.
אני לא מבקשת את ידך.
סטפן, בחייך.
אנחנו מבלים יחד כבר חודשיים.
אני לא יודעת עליך או על המשפחה שלך דבר.
החברים שאתה אף פעם לא מדבר עליהם מתקשרים אליך ואתה מתנהג מוזר.
אני מתנהג מוזר? -כן. אתה מתנהג מוזר.
בוא נשחק משחק.
אתה תספר לי דבר אחד עליך ואני אספר לך דבר אחד עליי.
אני כבר יודע עלייך הכול.
את מקולורדו.
את אוהבת כלבים.
אבא שלך קצת נודניק, אבל את "מרשה לו" לשלם את שכר הדירה שלך.
טוב. בסדר. תורך.
עכשיו תספר לי משהו שאני לא יודעת עליך.
אני ערפד.
אתה כזה מרגיז.
היי.
ואת מוצאת חן בעיניי.
תודה לאל. מישהו מעל לגיל עשרים.
יתר המלווים יושבים בבורגר בר.
ואת צמחונית?
אני לא אוכלת בשר אדום. אני רואה דם כל היום.
כי אני עובדת במרכז הרפואי.
לא כי אני רוצחת סדרתית או משהו כזה.
בסדר.
אני ג'ו. -אלאריק.
אני מלמד את תורת הנסתר כאן.
לא ידעתי שבאמת יש דבר כזה.
כן. -לא שאין דבר כזה.
אפשר?
האמת היא שאני סובל מבעת חיידקים.
בעת חיידקים? -כן.
אם כך, אתה צמחוני בריבוע.
כן. בדיוק.
תסלחי לי לרגע?
האמת היא שאני חייב לערוך שיחת טלפון קצרה.
טוב, כשאיבדתי את הטבע האנושי, איבדתי גם את המיומנויות שלי.
איפה את?
מה את מחפשת? -חשבתי שיש לי...
נראה שלא.
מה קורה כאן?
את בסדר?
תלוי. אני עדיין בחצי הכדור המערבי?
רק רגע. אני יכולה לעזור.
מצטערת. אני מניו יורק ואנחנו תלויים בקליטה בנייד.
לאן את נוסעת? -מיסטיק פולז.
מכשיר הניווט שלי כבה והתחלתי לפקפק בעצמי...
תירגעי. זה השלב שבו את מוחקת את זיכרונה ומשחררת אותה.
אני עדיין רעבה.
את תהרגי אותה.
בדיוק כפי שכמעט הרגת את האחרון
ואת זה שלפניו ואת זה שלפניו.
אני שולטת במצב, דיימון.
אשחרר אותה. אני רק צריכה עוד קצת.
אלוהים אדירים!
מה את...
קרוליין. זה לא... לא!
הצילו. שמישהו יעזור לי.
מה עשית?
למה את שותה מאנשים, לעזאזל?
הכול בסדר. הפעלתי שליטה מוחית על כל השאר.
רק רגע.
את זו שמשוטטת בגבול? -מה אני?
את יודעת שאימא שלי מחפשת ערפד משוטט?
אלו בטח הצמחים שלוק נותן לי.
הם מצמיאים אותי כל כך.
אולי אני לא חושבת בצלילות. -אילו צמחים?
הם גורמים לי לראות את דיימון.
אני יכולה לדבר אתו, אני יכולה להיות אתו, ו...
זה מה שעשית כל הזמן הזה?
הזית את החבר המת שלך?
ניסיתי להתאבל עליו, קרוליין.
תאמיני לי. אני יודעת אבל מהו.
כבר הפכתי את האבל למקצוע, וניסיתי.
אבל בכל פעם...
שאני מפנימה שלעולם לא אראה אותו שוב.
אני מרגישה שאני עומדת למות.
תראי, אני מבינה אותך, טוב? באמת.
אבל יש דרכים טובות יותר להתמודד עם המצב.
אילו למשל?
לנשור מבית הספר
ולערוך פיקניקים עם אימא שלי ליד גבול העיירה?
או שאולי אפעל כמו סטפן, ופשוט אקפוץ ממדינה למדינה,
בעקבות תקוות שווא שנמצא דרך להחזיר את דיימון ואת בוני.
כולנו מתמודדים עם המצב.
זאת הדרך שלי להתמודד. טוב?
כן, אבל את לא מתמודדת עם המצב, אליינה.
את פשוט לוחצת על כפתור ההשהיה.
אתקשר לאימא שלי והיא תמצא פתרון.
אבל את צריכה להסתלק מכאן ולהסתתר, טוב? לכי.
מה אני עושה?
הצילו.
בבקשה, תעזרו לי.
את בסדר? -כאן, חבר'ה.
זה בסדר. -אתה חייב לעזור לי.
הייתה בחורה אחת. ראיתי אותה.
את בסדר, -אני נשבעת, היו לה...
והיא נשכה אותי.
מה קורה כאן, לעזאזל? - אתה חייב לעזור לי.
אתה צריך למצוא אותה. -מה קרה?
הייתה בחורה אחת והלכתי לאיבוד...
היא פגעה בכלב, הוא נשכח אותה. היא הלכה לאיבוד.
היא עצרה כדי לבקש הנחיות.
היה לה כלב והוא נשך אותה. -זה מה שקרה?
תסתכלי עליי. -מה קורה כאן?
הבחורה הזאת הותקפה. לא בטוח שקיבלנו את הגרסה המלאה.
קח אותה לבית החולים מיד. -לא, אתם לא מקשיבים.
הי, הי, הי. -מה את עושה?
אנחנו צריכים לדבר איתה.
נגבה ממנה הצהרה ברגע שהיא תטופל. -אפילו לא שאלת מה קרה.
עם כל הכבוד, טריפ, אתה מנהל תוכנית התנדבותית קהילתית.
אני השריף. תניח לי למלא את תפקידי. קדימה!
- אליינה, 2 שיחות שלא נענו -
- אליינה -
הלו. -סטפן, זה אתה?
אני יודעת שכבר הרבה זמן לא דיברנו, אבל...
אליינה, שלום. מה קורה?
אני צריכה שתגיד לי שמצאת משהו.
מכשפה. בחור שמכיר מכשפה שיודעת משהו.
כל דבר.
אני צריכה שתיתן לי תקווה ושתגיד לי
שאתה תמצא את דיימון ותחזיר אותו.
עדיין לא.
איך אתה מצליח?
איך אתה מתעורר בבוקר?
איך אתה מעביר את היום בלי להתמוטט?
תגיד לי איך אתה מתמודד עם המצב, כי ברור שאני לא עושה את זה כמו שצריך.
אין דרך נכונה ודרך לא נכונה, אליינה.
לא, ישנו רק הנצח.
לכן אני צריכה שתיתן לי תקווה.
כי אני חושבת שלא אוכל לחיות לנצח בלעדיו.
אני לא יכול.
הרמתי ידיים.
רק עכשיו אמרת שאתה מחפש אותו.
חיפשתי.
ואז הבנתי שזה חסר טעם
ושאני צריך להמשיך הלאה בחיי...
אז הפסקתי.
מה זאת אומרת, הפסקת?
נפרדתי ממנו לשלום, אליינה.
המשכתי הלאה.
דיימון איננו.
הגיע הזמן שגם את תיפרדי ממנו לשלום.
לא.
קדימה, וויטמור!
איפה את?
המשחק יתחיל בעוד רבע שעה.
אתה יודע שלאליינה יש בעיית סמים מכושפים?
כן, לוק פארקר נתן לה איזו תערובת צמחים
שמאפשרת לה להזות את דיימון.
רק רגע. מה?
היא גורמת לה להיות תאבה לדם ומבולבלת,
היא כמעט הרגה בחורה היום.
לא הגיוני.
כן, גם לא הגיוני שהיא התגברה על דיימון מהר כל כך כשהוא מת.
עכשיו הכול ברור כשמש. היא לא התגברה עליו.
היא חיה בארץ החלומות.
היא בסדר? -היא שבר כלי.
כל עוד לוק ימשיך לשחק אותה רופא אליל,
מצבה לא ישתפר.
תני לי לטפל בו.
אנחנו רק נפגשים עם חבר שלי כאן.
הכול יהיה בסדר.
שרה, תעצרי, בבקשה. תחזרי למכונית.
תעצרי. שרה!
אני לא אפגע בך.
חטפת אותי!
אני יודע שאת מפוחדת וצר לי שזה קרה לך.
אבל אני רק יכול להבטיח לך שזה לא יקרה שוב.
למה לי לבטוח בך, לעזאזל?
כי הותקפתי ככה אין ספור פעמים.
קרעו לי את הצוואר לגזרים, שברו לי את המפרקת,
ריסקו לי את היד. טבעתי.
מתי וחזרתי לחיים.
איבדתי את המשפחה הקטנה שהייתה לי ואני מסרב לאבד מישהו נוסף.
אני רוצה להגן על אנשים כמוך.
כמונו.
זה,
חתיכת סיפור, אבל,
העניין הוא...
שאני לא בוטחת באף אחד... אף פעם.
בחירה נבונה.
ראית את אליינה?
היא לא באה.
מתברר שהיא לא שפויה בדעתה. -מה קרה?
זה מה שעשית כל הקיץ?
תעתעת בראשה של אליינה?
זה עוזר לך בייסורי המצפון או שאתה פשוט נואש לחברים?
איפה אליינה עכשיו? -למה?
כדי שתוכל לגרום לה לחשוב שדיימון חי? מי מתנהג ככה?
היא כמעט הרגה מישהי. -אתה שיכור.
אל תיגע בי.
איפה הכשפים שלך עכשיו, פארקר? מה קרה?
אתה לא יכול לזמר?
תתרחק מאליינה, או שתהיה לך בעיה שמטה קסם לא יוכל לתקן.
מספיק.
אמרתי, מספיק.
אתה שולט במצב, אה?
אה?
אתה רוצה לספר לי מה היה העניין?
קדימה. בוא נסתלק מכאן.
אתה לא יכול להיות כאן. אתה אפילו לא אמיתי.
תת המודע שלי גורם לי לראות את מה שאני רוצה לראות.
שיחה אחת מאחי ואת רוצה לוותר על הכול?
אתה יודע שאני רוצה לראות אותך, דיימון.
אבל זה עושה אותי מסוכנת. אני פוגעת באנשים.
אם כך, למה אני כאן?
את רוצה להמשיך הלאה? תמשיכי הלאה.
לא זכיתי להודות לך.
על מה?
על שהצלת את סטפן...
ועל שהחזרת את אלאריק ואת טיילר.
תודה.
אליינה... -לא, עוד לא סיימתי.
אני רוצה להודות לך על שהענקת לי את כל מה שאי פעם רציתי.
אהבה שכילתה את נשמתי.
ותשוקה. הרפתקה.
אין דבר שהייתי רוצה יותר מאשר שזה יימשך לנצח, אבל...
אי אפשר.
זאת הפעם האחרונה שאראה אותך.
כאן דרכינו נפרדות, דיימון.
אני אוהבת אותך.
אני חייבת להרפות.
את עדיין נאחזת בי.
לא. אני...
נפרדתי ממך לשלום, דיימון.
אני לא מאשים אותך. את יודעת מה מחכה לך.
כמה זמן יידרש לך לרוץ חזרה ללוק?
לא. אמרתי לך. זאת הייתה הפעם האחרונה, דיימון.
סיימתי.
חיי נצח מלווים בעינויים, בסבל ובצער ואת מרגישה הכול.
תפסיק, דיימון. תפסיק, תפסיק.
אתה נכנס לי לראש. אל תעשה את זה. בבקשה.
את תרגישי את זה לנצח. -לא!
אתה יכול להיות קצת יותר מניאק טיפוסי?
איבדתי קצת שליטה, אני יודע.
קצת? לוק לא אשם בכך שהידידה שלך סוחטת אותו רגשית
כדי לפתור את החרא הפסיכוטי שעובר עליה.
אבל. קוראים לזה אבל.
אחיך זכה לחיות באותו יום, זוכרת?
חלקנו איבדנו אנשים בגללו.
אני מודעת לכך, טיילר.
אני חושבת על זה בכל יום. כך גם לוק.
מרביתכם גם קיבלו את חייהם חזרה בזכותי.
לכן, לכל הפחות, תעשה לי טובה ותרד מאחי.
את צודקת. אני מצטער.
כן. כוחות התאומים שלנו לא פועלים ככה.
תצטרך להגיד ללוק פנים מול פנים.
אגיד לו.
תקשיבי,
ליב, לפני ארבעה חודשים, יכולתי לעשות הכול.
יכולתי לגרום לכל אחד לעשות כל מה שרציתי.
הייתי חזק יותר מרוב האנשים בכדור הארץ,
ואז הכול נעלם.
וכל מה שנשאר בתוכי הוא זעם.
למה אתה מספר לי את זה?
כי אני רוצה שתביני שאני מנסה להתמודד עם זה.
טוב, יופי. שיהיה לך בהצלחה.
למה את עושה את זה?
אני מנסה לדבר איתך ואת נותנת לי מבט והולכת?
מה אתה רוצה שאעשה, טיילר?
שלום, הגעתם לסטפן. תשאירו הודעתכם.
שלום. זאת אני.
רק משאירה הודעה נוספת לספר לך שהיום לא היה יום טוב.
כולם התרחקו זה מזה.
כאילו כולם מעמידים פנים שהם יכולים להתמודד עם המצב לבד.
אליינה איננה.
ואני חושבת שהיא מפחדת להשלים עם מה שקרה
עד כדי כך שהיא נעשית אדם שונה בתכלית.
ואם אתה שואל אותי, טיילר סך הכול מסתתר בוויטמור,
מעמיד פנים שהכול בסדר ושהוא יכול לגבור על הגנים של איש הזאב שלו.
ומאט וג'רמי כבר לא יוצאים ממיסטיק פולז.
קיר בלתי נראה מפריד בינינו לבינם,
ואיש לא עושה דבר בנדון.
לפעמים אני תוהה אם הם מקווים שלעולם לא נמצא פתרון.
ויש אותי, שיושבת במזללה
בגבול העיירה, ומחפשת דרך להשיג את הבית שלנו חזרה.
איבדנו שניים מהחברים הכי טובים שלנו.
אנחנו זקוקים זה לזה.
אנחנו צריכים להיות יחד, סטפן, או שבקרוב מאוד נמצא את עצמנו
בתור תמונות בספר מחזור בתוך מגירה איפשהו,
ולכן לא אפסיק להתקשר אליך
עד שתענה לטלפון ואשמע את קולך
ותגיד לי שתעזור לי לתקן את המצב.
כי אני לא מתכוונת לוותר עלינו.
- קרוליין, הודעה קולית חדשה -
אתה אוהב להיות ערפד?
אולי תישני קצת?
נדבר על זה מחר כשהחרא הזה יצא לך מהמערכת.
כי בגלל כל ההלוויות ותחילת השנה,
לא יצא לנו לדבר על ההתמודדות שלך עם המצב.
את מתכוונת לחזרה שלי לחיים?
המרחק ממיסטיק פולז עזר.
ומאחר שהחברה שלי לשעבר נשואה באושר לרופא ילדים באלסקה,
לא הייתי צריך להתמודד עם אחודים מרגשים.
התכוונתי לתאוות הדם.
הרגשות המועצמים וחיי האלמוות.
בכנות, אליינה...
אני שונא את כל מה שקשור להיותי ערפד.
גם אני.
שנאתי, בכל אופן.
ואז יום אחד גיליתי את היתרונות.
אתה יודע...
ההבטחה שאהבה יכולה להיות נצחית.
וזה מה שהיה לי עם דיימון.
פירוש הדבר שלשארית הנצח,
יהיה לי חור בלב במקום שבו הוא אמור להיות.
האמיני לי. זה הולך ונעשה קל יותר. -אני מבינה במוות, ריק.
תאמין לי, חוויתי אותו הרבה.
אין דבר כזה להמשיך הלאה.
זה שקר.
אם אני רוצה להתאהב שוב,
ושהנצח יהיה נסבל בשבילי, אצטרך שתעשה משהו.
מה?
אתה נוצרת
באמצעות כישוף הערפדים המקוריים, ויכול להפעיל שליטה מוחית על ערפדים.
ומאחר שאני לא יכולה ליטול את הערפדיות שלי,
אני רוצה שתיטול את דיימון.
אני רוצה שתפעיל עליי שליטה מוחית כדי שאשכח
שאי פעם אהבתי אותו.
בכל יום אני אומרת לך שאני שונאת את זה.
ובכל יום אני עושה את זה בכל זאת.
בתיאבון. עושה את זה בכל זאת.