Tidligere:
De Reisende slår til snart. Lederen deres, Markos, er her.
Han var død, men ildofferet slapp ham ut fra Den andre siden.
De tar over byer som passasjerer i beboerne. De gjør det i Mystic Falls.
-Vi er inne. -Kroppen er fantastisk.
-Har du møtt noen pene jenter? -Maggie. Hun jobbet for dr. Whitmore.
Da hun innså hva som foregikk, sluttet hun.
Om hun er i live, er hun vel gammel nå.
Gjennom 70 års fangenskap var hun ansiktet jeg festet meg ved.
Jeg vil takke henne.
-Hva foregår egentlig? -Dobbeltgjengerblod kan hjelpe oss.
La oss gå en tur. Vil du finne Maggie, så bli her.
-Jeg trenger deg allikevel. -Jeg vil virkelig ikke være din venn.
Greit.
-Frokost, professor Salvatore? -Jeg vet hva du prøver på.
-Hva? -Distraksjon.
Hold fokus. Psykologi, sosiologi og antropologi deler antagelsen om at...
Vitenskapelig metode kan brukes til å forstå menneskelig oppførsel.
Veldig bra. Jeg må stille vanskeligere spørsmål.
-Takk. -For hva?
For at du hjelper meg dagen etter at Damon sa han ikke vil se meg mer.
-Apropos distraksjoner... -Bare hyggelig.
-Unnskyld at jeg er sent ute. -Stefan er læreren fra helvete.
Slemt, ta det tilbake.
Jeg er overrasket over at du orker å lese med tanke på...
At Den andre siden faller fra hverandre.
-Hun er i fornektelse. -Nei, den går i oppløsning.
Som anker lever jeg bare så lenge Den andre siden finnes.
Jeg er klar over at jeg kan dø snart, men jeg har akseptert det.
-Helt klart i fornektelse. -Jeg har mistet deg én gang.
Vi gjør ikke dette igjen. Tenk på hva som skjer med alle som er der.
-Hva skal vi gjøre? -Jeg kan høre om Liv har noen ideer.
At De reisende tar over byen er vel verre.
-Damon tar seg av det. -Gjør han?
Sa jeg Damon? Jeg mente George.
Damon sa han ikke vil se meg mer. Vi er vel i fornektelse begge to.
-Hvem har en bokser under sofaen? -Ikke jeg, jeg vasker tøyet mitt.
-Den er ikke i safen. -Eller kjøkkenskapet eller bokhylla.
-Kniven er borte. -Sikker på at Tyler la den der?
-Tydeligvis ikke. -Ring! Inviter meg inn.
-Vi hører deg derfra. -Beklager å avbryte.
Jeg vil bare fjerne passasjerer fra folk med kniven deres. Hit med den.
-Det blir vanskelig. -Jeg kan kaste nøklene inn i deg.
Lille-Gilbert, kan du forklare nærmere?
-Vi finner den ikke. -Den er ikke her.
Ikke be meg inn, da dreper jeg dere.
Tyler sa den var i pianoet.
Når hørte dere fra Tyler sist?
-Hvor er jeg? -Ikke her.
Velkommen tilbake, Julian. Beklager sikkerhetstiltakene.
Du er passasjer i en hybrid, vi vet ikke hvor lenge du har overtaket.
Dere har flyttet igjen. En forbedring.
Vi prøver å leve behagelig. Kanskje er vi ferdig med reisingen snart.
Sloan!
For 2000 år siden forbannet heksene oss-
-så naturen vender seg mot oss om vi slår oss ned et sted.
Vi har levd uten hjem, omreisende som kveg.
Profetien sier at vi kan bryte forbannelsen.
Men for å bryte forbannelsen må en ha makt til å omgjøre heksers magi.
Sloan har meldt seg frivillig til å være forsøkskaninen vår.
Drikk.
-Er du klar, Sloan? -Jeg er klar.
-Hva skyldes dette? -Vet du hvor De reisende er?
Jeg har ikke sett noen.
Disse hjernedøde fjolsene forsto ikke at hybriden vår er kapret.
-Uflaks. -Skal vi ta en tur?
Det finnes vel en bilkirkegård til å sjekke.
Farlig å slippe dumskallene ut, vi trenger ikke flere passasjerer.
Jeg må dessverre utsette det. Jeg skal møte noen folk.
-Hva er det? -Ingenting.
Jeg lurer bare på hvordan man kan fikse en overnaturlig skjærsild.
-Flott, han er her. -Kjenner du Enzo?
Ja, og jeg er ingen fan.
-Hva gjør du her? -Får jeg ta en kopp te med venner?
Din venn Damon er ikke her, og vi er opptatt.
-Men slå deg gjerne ned. -Jeg vil bare ta en prat.
Elena, kjære, Caroline har kanskje fortalt at jeg leter etter noen.
-En kvinne som heter Maggie. -Fra Augustinerne.
Maggie jobbet som observator og noterte oppførselen min.
Hun var aldri nær meg,-
-men vi snakket lenge og ble knyttet til hverandre.
Hun sluttet i 1950. Jeg så for meg at hun underviste på universitet,-
-stiftet familie og levde livet fullt ut. Dere forstår vel det.
Hva er dette?
Sloan ga meg dette i går. Hun innfridde et løfte.
Fra Augustiner-arkivet legene etterlot seg.
Ja. Tenk dere hva jeg følte da jeg så det.
Maggie døde i 1960. I Mystic Falls.
-Noen rev hodet av kroppen hennes. -Var du...
En ripper, tydeligvis.
Jeg var ikke en ripper da. Beklager, men det var ikke meg.
Jeg tenkte du ville si det. Liv! Kan jeg få litt service?
-Hva er det du gjør? Slutt. -Jeg kan ikke.
Hvor er Luke?
Jeg fikk rugbylaget til å true broren hennes, så hun adlyder.
Flink soldat.
Stefan, vil du snakke om hva du gjorde med mitt livs kjærlighet?
-Be ham bruke meg i stedet. -Jeg tror ikke han tar ordre.
-Jeg er eldre enn deg. -Få ham ut, nå.
-Hva gjør du? -Få ham ut!
For mange hekser gjør meg nervøs. Jeg sier fra om han må dø.
Jernurtvannet blir verre om du kjemper imot.
-Han er i seilerklubben. -Hvordan klarte du å betvinge alle?
De åpner åtte, og du kom hit ni. Regn det ut, collegejente.
-Jeg lar dem gå når du tilstår. -Jeg aner ikke hvem hun er.
Derfor har jeg denne. Politiet fant den på liket.
"10. juni 1951."
"Jeg fikk jobb på en førskole, men føler meg fortapt."
"Mars 1953. Venninnene mine har funnet kjærligheten, men ikke jeg."
"Det er som en del av sjelen min er borte."
"Søstrene mine sier at det er flere menn i byen."
Hun flyttet i 1958,-
-og da fant hun en eske hun ikke hadde sett på årevis.
Journaler fra 1950. Med notater om en vampyr kalt 12144.
Da hun kom til Whitmore House, trodde de at jeg døde i brannen.
-Du liker dagbøker, gjør du ikke? -Jeg drepte ikke folk i 1960.
God idé, la oss ringe Damon.
De reisende er overalt, men ikke når du vil finne dem.
-Går jakten dårlig? -Jeg jobber jo med Hardy-guttene.
Har du Stefans dagbøker i nærheten? Sjekk 8. november 1960.
Stefan brente dagbøkene. Hvorfor spør du?
Jeg vil bare avgjøre en diskusjon. Jeg har rett.
Bra du holder ut, jeg hørte at du bannlyste Elena.
Hvordan hørte du det?
-Er du sammen med dem nå? -Ikke lenge.
Én av dem er død snart. Øye for øye.
Enzo, du har drapsstemmen. Snakk sakte og rolig-
-og fortell hva som er problemet.
Det viser seg at Maggie ikke kom så langt.
Ripper-broren din fant henne på 60-tallet.
-Stefan var ikke... -Det er bare hevn, du forstår vel.
Er det noen historiestudenter her?
Lurespørsmål, jeg har betvunget dem til å tie. Vi bruker denne. 1960.
Ford Thunderbirds, Lincoln Continentals, uvanlig kaldt...
8. november. John F. Kennedy stilte som presidentkandidat.
Valgkvelden.
Det går bra, glem at dette skjedde og løp.
Gullstjerne for impulskontroll. Jeg dømmer deg ikke.
-Hvem er du? -Maggie James.
Du er Stefan Salvatore. Enda en vampyr.
Beklager, men det er fascinerende.
Jeg har stirret på bildet av Damon i årevis. Du er kjekkere.
-Hva vet du om familien min? -Jeg har lett etter ham i to år.
-Jeg vet alt om dere. -Hvorfor vil du finne ham?
Han kjente en venn av meg som døde. Vet du hvor han er?
Hold deg unna broren min, han er ute av kontroll.
-Det går ikke an å snakke med ham. -Jeg vil ikke snakke med ham.
Jeg vil drepe ham.
Du vil at jeg skal si hvor broren min er så du kan drepe ham?
Du sa selv at han er fortapt. Jeg gjør verden en tjeneste.
Synd at du gjør deg selv en bjørnetjeneste.
-Var det Maggie? -Jeg drepte henne ikke.
-Jeg ville skremme henne bort. -Var det en annen ripper?
-Jeg har ingen grunn til å lyve. -Er det verdt Bonnies liv?!
Hva skjer egentlig hvis du dør? Skal vi finne det ut?
Stopp!
Du har rett, jeg drepte Maggie. Jeg rev hodet av henne.
Jeg hadde helt glemt det til nå. Det er sannheten.
Slipp henne.
Ta henne med opp.
-Går det bra? -Slutt å spille gissel.
Enzo bruker deg kanskje, men hvis han dreper en av dem-
-kan ikke De reisende gjøre det de vil. Heksene vinner.
Du er smart. Du kan bli magilærer.
Blondie, det er feil tidspunkt for å overse meg.
Jeg vet ikke hvor Elena og Stefan er. Ring moren din.
Hvorfor så interessert i byhistorie?
Du vet når broren din dreper kjæresten til din eneste venn?
-Nei? Ikke spør, da. -Greit.
Det ble anmeldt et ran 9.november 1960.
-Det må være den 8. -Det må være Maggie James.
Død 8. november 1960. Uoppklart drap. Mulig seriedrapsmann.
Stefan hadde rett, han drepte ikke kjæresten til Enzo.
Det gjorde jeg.
Det er den eneste måten å få deg ut på.
Gjør meg til vampyr. Jeg kan redde deg, vi flykter sammen.
-Vil du ikke være sammen med meg? -Mer enn noe annet.
Jeg er klar.
-Dr. Whitmore er her, fort deg. -Kom nærmere.
Ta hånden min.
Dra, Maggie. Og ikke kom tilbake.
Og glem at jeg finnes.
Glem at jeg elsker deg.
Vent.
Det må ha falt av.
Beklager.
Hvor var vi?
-Slutt! Du har fått frem poenget. -Hva? Jeg hørte deg ikke over...
Bør jeg reagere annerledes på tortur?
Jeg trodde jeg var grei som lærte deg magi, men du er sterkere enn meg.
Det var jobben vår å beskytte dobbeltgjengerne, du var en vei inn.
-Men jeg lærte det i første klasse. -Vet de at Den andre siden kollapser?
Er du redd du ikke får tatt eksamen?
Jeg har venner der. Bestemor. Det må være noe vi kan gjøre.
Jeg pleide også å skrike. Mest på grunn av fingrene.
De fordømte fingrene. Som om jeg var en deigklump.
Deprimerende.
Er det nødvendig med publikum? Folk gir meg grøsninger.
-Vil du ha meg til å slippe gislene? -Slipp gislene.
Hvilken side er du på? Du var hos Augustinerne.
Du har ikke glemt hvordan det var å ha én ting som distraherte deg?!
Jeg forstår. Tanken på Maggie var livlinjen din,-
-det eneste som hindret deg i å skru av. Men hun er borte.
Det står vel noe i Elenas bok om det. Leser dere sammen nå?
Jeg visste ikke at hun var din Maggie.
-Hva snakker du om? -Hun sa ikke hva hun het.
-Når var det? -8. november 1960.
Jeg fikk beskjed om at en dame ville spandere en drink.
Jeg ble nysgjerrig.
Jeg vil intervjue deg til en artikkel.
Hvor? Life Magazine?
Nei, Whitmore College Alumni Gazette. Hvor er lighteren min?
-Whitmore? Jeg var der lenge. -Da husker du brannen i '58.
-I Whitmore House. -Veldig godt.
Det var ekstremt varmt, høylydt og mye skriking.
-...har jeg hørt. -Det er litt for dystert for avisen.
Leserne er ømfindtlige, forstått.
Jeg har en bryter i hodet.
Når det er noe jeg ikke vil føle, skrur jeg av.
-Helt enkelt. -Du er virkelig et monster.
Jeg liker ikke sprøyter. En Augustiner? Fint at du fant meg.
Jeg må vanligvis jakte på dere.
Hvis hun hadde truffet, ville det endt annerledes.
Hun hadde ingen sjanse mot meg.
Du fikk det til å se ut som meg.
Maggie var Enzos livbøye, du var min.
Du merket ikke at jeg var borte i fem år, så jeg ble sint.
-Du drepte Maggie? -Jeg blunket ikke engang.
Bryteren var av, jeg gjorde mye fælt,-
-men det var ikke for å plage deg.
Jeg brydde meg ikke. Vil du drepe meg eller hate meg, så gjør det.
-Men det er mellom oss. -Det er det som er problemet.
Jeg vil ikke hate deg, for da har jeg ingenting igjen.
Det finnes en mulighet til.
Glem at jeg elsker deg.
For å kunne gå, måtte jeg skru av menneskeligheten. Jeg gjorde det.
Jeg følte ingenting. Ingen anger, ingen smerte.
Ikke gjør det! Enzo!
Sånn. Du hadde rett, jeg har ingen bekymringer.
Hvordan føler du deg? Alt er en del av overgangen.
Vampyrisme oppsto av heksers magi.
Profetien er at dobbeltgjengernes blod opphever heksers magi.
Det siste av dobbeltgjengerblodet.
Det er moro å ikke bry seg.
Ja, følelsesfri. Farvel menneskelighet.
For Maggie James, som jeg føler meg fjernt fra.
Skal vi komme oss ut? Hvor var det du ville? Cape Town?
-Kapp Horn. -Enda bedre.
Greit. Alle kan gå!
Forestillingen er over! Dere vil tro dere har lest i hele dag.
Bortsett fra deg. Bli her. Jeg vil prøve noe.
Nei!
Jeg føler ikke behov for å si takk.
-Drittsekk. Han tok Elena. -Stefan!
-Hjelp henne, jeg finner Enzo. -Han kommer til å drepe henne.
-Jeg takler ham. -Han vil såre deg, uansett hvordan.
Du kan ikke redde ham.
Heksa holder på å dø.
-Drikk. -Det kommer til å gå bra.
-Tar du deg av dette? -Ja, gå.
Enzo, du må finne meg. Jeg skal gi deg billett på første klasse.
Jeg kan bli med deg. Ingen vil savne meg her. Bare ikke skad Elena.
La henne være, så skal jeg aldri be om noe mer.
-Jeg kunne ha vært død nå. -Du dør når jeg dreper deg.
Jeg vet hvordan det føles. Du er fortapt.
Du tror at å kutte ut alt er løsningen,-
-men du bare haler ut tiden.
Jeg vet hvorfor Damon ikke orker deg, du tier aldri stille.
-Hei! -Stefan? Hvor er storebror?
Jeg vet ikke. Jeg fant deg først.
Au. Håper den er forsikret.
-Kan du ringe broren min? -Jeg har gjort det, han har det bra.
-Du kommer nok til å få sparken. -Sannsynligvis.
Du spurte om det er noe du kan gjøre med Den andre siden.
Ta farvel med vennene dine.
Den andre siden er som andre forhekselser.
Du vet hvordan det er. Som enhver oppskrift eller likning,-
-om du fjerner et element blir det feil.
Da De reisende slapp ut Markos... Bang.
Men det finnes alltid et smutthull, et offer, et eller annet.
Jeremy elsker deg. Han fortjener å få vite at du blir borte.
Elena!
Elena.
Du klarer deg.
Du burde ha drept meg da du kunne. Damon ville blitt rasende,-
-men det er på tide at vi slutter å dulle med ham.
Hvor er lighteren min? Maggies lighter, faktisk.
Hva ville hun ment? Hvem vet hva som venter et menneske som Maggie?
Antagelig ingenting. Det er bra hun ikke ser dette.
Jeg tror hun ville blitt opprørt.
Skal vi brenne sammen?
Eller kanskje bare du.
Broren min ser noe godt i deg.
Og du? Tror ikke du at jeg kan reddes?
Ikke når følelsene er skrudd av. Du gir deg ikke før du dreper Damon.
Blir det ikke en søt hevn-
-når han får vite at du drepte bestevennen hans?
Kos deg med å diskutere det med broren din.
Enzo, du må finne meg.
Enzo: Det blir Kapp Horn.
Hei.
-Går det bra? -Ja, men hvordan kom jeg meg hit?
-Er Bonnie her? -Nei.
Enzo er død.
-Var det du som...? -Ja.
Vet Damon det?
Jeg drepte den eneste vennen broren min hadde.
Det har vært et tøft år for ham.
Er det ikke enklere om Enzo bare dro og aldri dukket opp igjen?
-Jeg vet ikke om jeg kan... -Damon tror Enzo reiste.
Vi må la det være sånn. Dette kan knuse ham.
Vær så snill.
-Vi tror Tyler er med De reisende. -Damon truet oss til å bli her.
-Får jeg snakke alene med Jeremy? -Ja. Jeg er glad du har det bra.
-Du ser veldig alvorlig ut. -Det er sikkert ingenting, men...
Kom igjen, hva er det?
Jeg vet ikke hva som skjer med Den andre siden,-
-men hvis den forsvinner...
Liv tror det går an å redde meg.
Ja. Unnskyld, det er Stefan. Hallo?
-Hvem er du sammen med nå? -Jeremy. Hvordan det?
Enzo er død og Damon kan ikke få vite det.
-Bonnie? -Jeg forstår.
-Er det skadebegrensning? -Bonnie, hva er det som skjer?
Ingenting. Bare noen som skal over til Den andre siden.
Bare hold på hemmeligheten. Du vil se meg igjen.
Jeg er veldig god til å ta hevn.
Sannhetens øyeblikk. Er du fremdeles vampyr?
Eller er profetien sann? Har blodet gjort deg menneskelig igjen?
Det gror ikke.
Jeg er ikke vampyr lenger.
Gratulerer.
Hvis vi kan oppheve magien i Mystic Falls, kan vi heve forbannelsen.
Vi har endelig et sted å slå oss ned.
Dessverre får ikke du nyte det.
Dobbeltgjengerblodet fjerner magi.
Uten vampyrmagien som holdt henne i live ble Sloan menneske igjen.
-Nå er hun bare... -Død.
Nettopp, Julian. Hun er død.
Det vil hende enhver vampyr som prøver å bo i vårt nye hjem.
Vi er nesten klare, men vi vil trenge mye mer blod.
Jeg vet det.
Jeg vet hva du tenker. Jeg rotet det til.
Jeg er grunnen til at Enzo dukket opp. Alt er min feil. Jeg fikser det.
Han støttet meg på mitt verste, jeg skal få ham tilbake.
Jeg fikser det.
Glemte jeg noe?
-Jeg var hos Elena, hun har det bra. -Ja. Jeg fant henne bevisstløs.
-Jeg bar henne hjem. -Uten å legge igjen en lapp?
Jeg trenger ikke å få poeng for god oppførsel.
-Det som skjedde var ikke din feil. -Det var snilt sagt.
-Men vi vet at det ikke er sant. -Uansett bør du la Enzo være nå.
-Jeg kan ikke. -Han er ikke ditt ansvar.
Er det bare du som får leke helt? Eller tror du ikke jeg kan?
-Jeg tror ikke han er verdt å redde. -Du vet ikke hva du snakker om.
Hele tiden i cellen,-
-når jeg klandret deg for at du ikke reddet meg,-
-fikk Enzo meg til å roe meg ned.
Jeg visste at dere var nære.
Enzo minnet meg på at jeg fremdeles hadde familie,-
-det var mer enn han hadde. Han var misunnelig på at jeg hadde en bror.
-Selv en elendig en, som meg? -Selv en elendig en, som deg.
Han forsvarte deg, uten å kjenne deg.
Sa det var bra at vi hadde noen på utsiden som levde videre i frihet.
Folk som var verdt å forbli menneskelige for.
Fordi vi elsket dem.
Hver gang jeg holdt på å gi deg opp, hindret Enzo meg i å hate deg.
Derfor må jeg hjelpe ham. Jeg skylder ham det.
Det gjør du også.
Det er for sent å gjøre det godt igjen. Du kjenner meg.
Jeg gir ikke opp en god vendetta.
Og denne har akkurat begynt. tta.