Viděli jste...
Myslíme si, že poutníci se chystají jednat.
Jejich vůdce Markos je tady.
Byl mrtvý staletí a myslíme, že to obětování mu umožnilo uniknout.
-Odkud? -Z druhé strany.
Ovládli úplně celá města, člověka po člověku.
Myslíme si, že to samé dělají i v Mystic Falls.
-Jsme ve hře. -To tělo je super.
Nezvykej si na něj.
A co ty? Co nějaké pěkné holky?
Jedna tu vlastně byla. Jmenovala se Maggie.
Pracovala pro doktora Whitmora.
Když jí konečně došlo, co se tu děje, tak to neunesla.
Takže se omluvila a odešla.
Bez urážky, i kdyby ještě žila, nebyla by vážně hodně stará?
V zajetí jsem strávil 70 let a její tvář mě držela nad vodou.
Nechci s ní chodit, Caroline. Chci jí jen poděkovat.
Mohl bys nám říct, co se to tady sakra děje?
Krev dvojníků může poutníkům pomoct. Co kdybychom se prošli?
-Ty zůstaneš tady. -To sakra nezůstanu.
Chceš najít Maggie? Tak zůstaneš tady.
Ale stejně tě potřebuju.
Jako kámoše? Nechci s tebou mluvit, nechci se na tebe podívat.
-Vím, že nechci být tvůj kámoš. -Dobře.
UPÍŘÍ DENÍKY V. 19. díl: Muž v ohni
Snídani, profesore Salvatore?
Ne, ne, ne. Vím, co děláš.
-Co dělám? -Snažíš se mě rozptýlit.
Soustřeď se.
Takže psychologie, sociologie a antropologie sdílí předpoklad...
Že exaktní vědy mohou být využity k pochopení lidského chování.
To je hodně dobré, téměř doslova,
což znamená, že ti musím pokládat těžší otázky.
-Díky. -Za co?
Že ses dobrovolně nabídnul, že mi pomůžeš se studiem den poté,
co Damon řekl, že nemůžeme být přátelé, a že mě už nechce vidět.
Když už mluvíme o rozptylování.
-Nemáš zač. -Ahoj, promiň, že jdu pozdě.
-O co jsem přišla? -Učitele Stefana vyslalo samo peklo.
To bylo krutý. Odvolej to.
Popravdě mě překvapuje, že ty hodláš studovat,
vzhledem k...
-Vzhledem k čemu? -Že se druhá strana...
... rozpadá?
-Je ve fázi popírání. -Vidím.
Nic nepopírám. Druhá strana se rozpadá.
Jako kotva budu naživu, dokud bude druhá strana existovat.
Jsem si plně vědoma hrozby mé blížící se smrti.
Nemůžu s tím nic udělat. Říká se tomu smíření,
pátá fáze žalu. Vyhledej si to, učiteli.
-Rozhodně jde o popírání. -Jo.
Bonnie, už jsem o tebe jednou přišla.
Znovu už to nepodstoupíme. Nepřichází to v úvahu.
Nehledě na to, co se stane s Alaricem a babičkou a dalšími, kteří tam jsou.
Tak co s tím uděláme?
Slibte, že se přestanete mračit a zeptám se Liv, jestli nemá nápad.
Nemáme větší problémy s poutníky, kteří chtějí ovládnout Mystic Falls?
Ne, Damon už na tom dělá.
-Vážně? -Řekl jsem Damon?
Chtěl jsem říct George.
Damon řekl, že už mě nikdy nechce vidět.
Nejspíš jsme obě ve fázi popírání.
Čí jsou ty zaprděný boxerky pod gaučem?
Moje ne. Já si svoje věci peru.
V sejfu v podlaze není.
Ani v kredenci, ani v garáži, ani v knihovně.
Dýka poutníků je fuč.
-Určitě ji Tyler schoval, kde řekl? -Očividně ne.
-Pozvěte mě dovnitř. -Odtamtud tě slyšíme perfektně.
Nerad ruším při tom divném rituálu, který tu vy dva provádíte,
ale chci zbavit obyvatele Mystic Falls ovládnutí poutníky
za pomoci vaší kouzelné dýky, takže mi ji dejte.
To bude problém.
Tři slova, díky kterým vám chci po upírsku zabořit klíče do hrudníku.
Gilbertíku, pomoz mi v boji s mou temnou stranou a rozveď to, prosím.
-Nemůžeme ji najít. -Jakože jste ji ztratili?
-Jakože tu není. -Máte pravdu. Nezvěte mě dál,
-protože bych vás oba zabil. -Prý ji schoval do klavíru.
A kdy naposledy se vám Tyler ozval?
-Kde to sakra jsem? -Tady ne.
Vítej zpátky, Juliane.
Omlouvám se za ta opatření,
ale ovládl jsi tělo hybrida.
Je těžké určit, jak dlouho potrvá, než se jeho vědomí vrátí.
Zase jsme se přesunuli.
-Aspoň na lepší místo. -Jen se snažím o pohodlí našich lidí.
Když budeme mít štěstí, dny našeho putovního tábora jsou sečteny. Sloan.
Před 2000 lety
na náš kmen seslaly čarodějnice kletbu,
aby se proti nám vzepřela příroda, kdykoli bychom se chtěli usadit.
Žili jsme bez domova, putovali jako stádo krav.
Proroctví říká, že tu kletbu můžeme zlomit,
ale abychom mohli zrušit kletbu čarodějnic, někdo musí umět
zrušit kouzlo čarodějnic.
Naše věřící Sloan se nabídla, že bude...
Jak tomu říkáte? Pokusným králíkem při malém experimentu.
Napij se.
-Jsi připravená, Sloan? -Jsem.
A čemu vděčím za tohle potěšení?
Nevíš, kde bych našel nějakého poutníka, že ne?
Však znáš poutníky, tuláky a jim podobné.
Žádného jsem neviděl. Proč?
Mám tu dva teenagery, kteří si neuměli spočítat, že 2+2
-se rovná ovládnutému hybridovi. -To ti nezávidím, kamaráde.
Tak co ty na to? Uděláme si výlet?
Určitě se najde nějaký sběrný dvůr, který jsme ještě nenavštívili.
Myslím, že bychom moc riskovali, kdybychom pustili ty dva z domu.
Rozhodně nepotřebujeme dalšího ovládnutého poutníkem.
Bohužel to budu muset odříct na jindy.
Jdu pozdě na setkání s pár lidmi.
-Co je? -Nic.
Ve skutečnosti ne nic.
Jen taková řečnická otázka o tom, jak spravit vybuchující očistec.
-No super. Je tady. -Ty znáš Enza?
Jo. Nemám ho ráda.
-Co tu pohledáváš? -Nemůžu si dát s přáteli šálek čaje?
Damon, tvůj přítel, jednotné číslo, tady není a my máme práci.
Ale klidně si přisedni.
Nemusíš být hrubý. Přišel jsem si popovídat.
Eleno, Caroline ti nejspíš řekla, že hledám někoho, koho jsem znal,
ženu jménem Maggie.
Tvou rádoby přítelkyni z doby strávené u Augustiniánů.
Maggie tam pracovala jako pozorovatelka,
zapisovala moje chování.
Nikdy se moc nepřiblížila, ani nesundala náramek se železníkem,
ale hodiny a hodiny jsme spolu mluvili a sblížili jsme se.
Odešla odtamtud v roce 1950.
Představoval jsem si, že bude učit na jedné ze známých univerzit,
založí rodinu,
bude si naplno užívat života. Vy dva to určitě chápete.
O co jde?
Ta poutnice Sloan mi včera dala tohle,
splnila, co mi slíbila.
Z augustiniánských složek, které zůstaly po našem doktorovi Wesovi.
Představ si, jak jsem se cítil, když jsem ji uviděl. Maggie zemřela
v roce 1960 v Mystic Falls. Někdo jí urval hlavu od těla.
-Byl jsi v roce 1960...? -Rozparovač? Očividně ano.
Tehdy jsem Rozparovač nebyl. Tvé přítelkyně je mi líto,
ale s tím nemám nic společného.
Říkal jsem si, že to asi řekneš.
Liv! Potřebuju obsloužit, prosím.
-Liv, co to děláš? Přestaň. -Nemůžu přestat. Promiň.
Za to v podstatě můžu já. Kde je Luke?
Ovládnul jsem dva ragbisty, aby ohrožovali život jejího bratra,
který, pokud čarodějka neuposlechne rozkazy, zemře.
Ta je ale poslušná.
Stefane. Už si můžeme promluvit o tom, co jsi provedl mojí lásce?
-Řekni mu, ať mě využije místo tebe. -Nenechá si poroučet.
Navíc jsem starší než ty.
-Asi o 5 minut. -Odveďte ho odtud.
-Počkej, co to děláš? -Odveďte ho.
Z tolika čarodějů pod jednou střechou jsem nervózní.
Dám vám vědět, jestli ho máte zabít.
Železníková voda vám bude ubližovat víc, když s provazy budete zápolit.
-Ten kluk je v jachtařském klubu. -Jak se ti povedlo všechny ovládnout?
Otevírají v 8, vy jste dorazili v 9. Spočítej si to, vysokoškolačko.
Rád je propustím, jakmile přiznáš, že jsi zabil Maggie.
Rád bych, ale nemám tušení, co je zač.
Proto tu máme tenhle. Policie našla její tělo na místě činu.
10. června 1951,
mám práci ve školce. Miluju děti, ale dál se cítím ztracená,
lhostejná.
Březen 1953, všechny moje kamarádky si našly svého milého,
zatímco já se z nějakého důvodu nedokážu s nikým sblížit,
jako kdyby mi část duše chyběla, nebo zemřela.
Podle mé sestry je ve městě víc mužů. Možná se přestěhuju.
Ukázalo se, že se do města přestěhovala v roce 1958.
A během stěhování objevila krabici, které se celé roky nedotkla,
lékařské zápisky z roku 1950,
popsané poznámkami o výjimečném upířím pacientovi jménem 12144.
Když se vrátila, tak Whitmorův dům shořel,
byl konec, protože já v ohni zahynul.
Jsi deníkopisálek, že jo, Stefane?
To je směšné, v roce 1960 jsem byl čistý.
Na lidech jsem se sotva krmil, natož abych je zabíjel.
Dobrý nápad, zavoláme Damonovi.
Jak je možné, že jsou poutníci všude, dokud nějakého nepotřebuješ najít?
Lov moc nejde?
To mám z toho, že pracuju se silnými kluky.
Chápu to tak, že Stefanovy deníky nemáš po ruce?
Podívej se do Stefanových deníků, na záznam z 8. listopadu 1960.
Stefan své deníky už dávno spálil. Byl v náladičce, proč?
Snažím se vyřešit menší spor. To je jedno, beztak mám pravdu.
Jak se držíš, kámo? Slyšel jsem, že jsi Elenu vyhostil z dohledu.
Jak ses o tom dozvěděl?
Ty jsi teď s nimi?
Ne na dlouho. Už brzy bude po jednom nich,
-oko za oko a podobný nesmysly. -Počkej, Enzo.
Máš vražedný hlas.
Mluvíš velmi pomalu a klidně, takže mi řekni, co máš za problém.
Problém je, pokud to musíš vědět,
že moje holka Maggie, ta, která utekla...
Ukázalo se, že moc daleko neutekla.
Tvůj rozparovačský bratr se jí v 60. letech zakousl do krku.
-V 60.? To nebyl Stefan ani... -Musím končit, kámo.
Nic osobního, jen trocha staré dobré pomsty, chápeš.
Dělal tu někdo státnice z historie?
Záludná otázka. Všechny jsem ovládl, aby neodpovídali. Použijeme tohle.
1960. Tak se podívejme, Ford Thunderbird, Lincoln Continentals,
nezvyklá zima.
Úterý, 8. listopadu,
John F. Kennedy kandidoval na prezidenta.
Volební noc.
VOLBA PREZIDENTA
Jsi v pořádku. Zapomeň, že k tomu někdy došlo, běž.
Zlatá hvězda za sebekontrolu. Neboj se, nepřišla jsem tě soudit.
-Kdo sakra jste? -Maggie Jamesová
a vy jste Stefan Salvatore.
Další upír. Promiňte, ale je to vážně fascinující.
Tady. Na Damonovu fotku civím už přes rok.
-Krásu jste asi zdědil vy. -Co víte o mojí rodině?
Poslední dva roky jsem hledala vašeho bratra.
-Vím o vás dvou všechno. -Proč jste mým bratrem tak posedlá?
Znal známého, který zemřel při požáru. Takže nevíte, kde je?
Co kdybyste si udělala laskavost a držela se od něj dál?
Je to zvíře. Zešílel už před pár lety.
Není s ním rozumná řeč.
Pak je dobře, že s ním nechci mluvit.
Chci ho zabít.
Chcete, abych vám řekl, kde je, abyste ho mohla zabít?
Právě jste řekl, že už je ztracený. Světu bych prokázala laskavost.
Pak je velká škoda, že laskavost neprokážete sama sobě.
Ne, ne.
-To byla Maggie? -Konečně se někam dostáváme.
Nezabil jsem ji. Jen jsem ji chtěl zastrašit, aby odjela z města.
-Takže ji zabil další Rozparovač? -Nemám důvod ti lhát, Enzo.
-Stojí tvá lež za Bonniin život? -Bonnie!
Co přesně se stane, když umřeš?
-Pusť mě. -Nejsi už vlastně mrtvá?
-Zjistíme to? -Přestaň!
Máš pravdu, zabil jsem Maggie.
Rozpáral jsem jí krk a utrhl jí hlavu.
Vzpomněl jsem si na to až teď.
Taková je pravda, teď ji pusť.
Vezmi ji nahoru.
-Jsi v pořádku? -Tu šarádu si strč někam.
-Co prosím? -Enzo tě možná využívá
jako čarodějku na zavolání, ale jestli někoho z nich zabije,
tak poutníci s krví dvojníků nedokončí, co chtějí,
-a čarodějky vyhrají. -Velmi chytré.
Měla bys učit magii.
Bloncko, teď není vhodná doba, abys mi to nebrala.
Počítat můžu jen s tebou a nevím, kde jsou Elena a Stefan.
Aspoň zavolej svojí mámě.
Proč ten náhlý zájem o historii Mystic Falls?
Znáš to, když tvůj bratr zabije holku tvého jediného kámoše
a ty jsi mezi nimi?
-Ne. -Tak se neptej.
-Dobře, rok 1960. -Jo.
9. listopadu bylo hlášeno přepadení.
Ne, ne, musí to být osmého. Ohledně data byl velmi konkrétní.
Pak je tu Maggie Jamesová. Zemřela 8. listopadu.
Nevyřešená vražda, možná sériový vrah.
Stefan měl pravdu.
-On Enzovu holku nezabil. -Jak to víš?
Zabil jsem ji já.
Jinak tě odtud dostat nemůžu.
Udělej ze mě upíra. Zachráním tě. Utečeme spolu.
Ty už se mnou nechceš být?
-Víc než cokoli jiného. -Pak jsem připravená.
-Whitmore je zpátky. Rychle. -Pojď blíž.
Vezmi mou ruku.
Odejdi, Maggie.
Odejdi a nikdy se nevracej. A zapomeň, že jsem existoval.
Zapomeň, že tě miluju.
Počkej.
Tohle ti muselo sklouznout.
Pardon.
Kde jsme to skončili?
Přestaň! Svého jsi už dosáhl!
Cože? Nic jsem neslyšel přes všechno to...
Omlouvám se. Existuje na mučení nějaká vhodnější reakce?
Celou tu dobu jsem myslela, že ti dělám laskavost, když tě učím magii,
-a ty už jsi byla mocnější než já. -Není to osobní.
Naším úkolem bylo ochránit dvojníky.
Ty jsi byla nejsnazší článek, ale to, co jsi mě učila, jsem už uměla.
Ví tvůj coven, že se druhá strana rozpadá?
Bojíš se, že nepůjdeš k závěrečným zkouškám?
Tady nejde o mě. Mám tam přátele,
moji babičku. Musí existovat něco, jak to zvrátit, kouzlo, rituál, něco.
Taky jsem se dost nakřičel,
nejhorší pro mě nebyly ty ostré nástroje, ale ty prsty.
Ty zatracené prsty.
-Jako bych byl nějaké těsto. -To je depresivní.
Opravdu potřebuješ takové publikum?
Z těch lidí mám husí kůži.
Neznat tě, tak si myslím,
že to byl pokus o propuštění rukojmích.
Promiň. Bylo to skryté? Propusť ta zatracená rukojmí!
-Na čí straně vlastně jsi? -Tady jsou nějaké strany?
Byl jsi v Augustinu se mnou. Neříkej mi, že jsi zapomněl,
jaké to je, upínat se k jediné věci, díky které jsi vydržel tu bolest!
Enzo, já to chápu.
Naděje, že zase uvidíš Maggie, byla tvoje propustka do světa tam venku,
jediná věc, kvůli které jsi to nevzdal, ale ona je pryč.
Nejspíš je o tom kapitola v Elenině učebnici.
-A vy jste teď studijní kámoši? -Co to děláš?
Jde o to, že jsem nevěděl, že to byla Maggie.
O čem to mluvíš?
Neřekla mi, jak se jmenuje, když jsme se setkali.
A kdy přesně to bylo?
8. listopadu 1960.
-Zdravím. -Dostal jsem vzkaz,
že prý mi chce nějaká dáma koupit panáka.
Samozřejmě jsem byl zvědavý.
Jedno z nejtěsnějších klání prezidentů v historii Států
spočívá v rukou naší americké populace.
Ráda bych s vámi udělala rozhovor pro svůj článek.
Jo? Řekl bych, že to bude časopis o životním stylu?
Ani ne. Píšu pro Whitmorův univerzitní školní Gazette.
-Kde mám ten zapalovač? -Whitmore.
Tam jsem strávil hodně času.
To si asi pamatujete požár Whitmorova domu
-v roce 1958. -Živě.
Bylo tam neuvěřitelné horko, spousta křiku. Jak jsem slyšel.
Obávám se, že to je pro Gazette trochu moc,
protože tam zemřelo víc jak tucet lidí.
Moc citlivé pro čtenáře. Chápu.
Já mám v mozku takový vypínač. Když cítím něco, co cítit nechci,
klik, a je to pryč. Jednoduché jako facka.
Opravdu jste netvor.
Nejsem fanda jehel. Jste z Augustinu.
Příjemná změna, že hledáte vy mě. Většinou já musím lovit vás.
A oslavy mohou začít...
Kdyby do mě zaryla jehlu se železníkem,
dopadlo by to úplně jinak.
Neměla proti mně nejmenší šanci.
A narafičil jsi to tak, aby to vypadalo, že jsem to udělal já?
Maggie byla naděje, ke které se Enzo upínal.
Ty jsi byl mou, a když sis nevšiml, že jsem na zmizel,
řekněme, že jsem byl záštiplný.
-Ty jsi zabil Maggie. -Nehnul jsem ani brvou.
Moje emoce byly vypnuté. Udělal jsem spoustu příšerných věcí,
ale nedělal jsem je proto, abych ti ze života udělal peklo.
Ale proto, že mi to bylo jedno.
Tak udělej, co chceš. Chceš mě zabít,
nechceš mě nenávidět? Do toho. Tohle je mezi námi.
To je ten problém, Damone. Nechci tě nenávidět.
Protože kdybych tě nenáviděl, už bych neměl vůbec nic.
Existuje ale jiná možnost.
Zapomeň, že tě miluju.
Abych se zachránil a tebe tam nechal,
musel jsem vypnout svou lidskost, tak jsem přepnul ten vypínač
a necítil nic. Žádné výčitky, žádný žal, žádnou bolest.
Neopovažuj se! Hej, Enzo!
To je ono. Máš pravdu! Nemusí mě zajímat vůbec nic.
Jak se cítíš?
-Ta světla... -To je součástí tvojí přeměny.
Upírství pochází z magie čarodějů
a podle proroctví dokáže krev
posledních dvojníků tu magii vyrušit.
Krev našich posledních dvojníků.
Nezajímat se je sranda.
Jo. Bez emocí. Sbohem lidskosti.
Na Maggie Jamesovou, ke které cítím naprosté a blažené nic.
Co kdybychom odtud vypadli? Kam jsi to chtěl odjet?
-Do Kapského města? -Na mys Horn.
Tím líp.
Fajn. Všichni můžou jít! Konec představení!
Nebojte se. Ovládl jsem vás, abyste si mysleli,
že jste celý den pilně studovali.
Až na tebe. Ty zůstaň. Chci něco vyzkoušet.
Ne!
Podívejme se na to. Ani necítím potřebu poděkovat.
-Ne. Parchant. Vzal Elenu. -Pojďme.
-Ne. Prosím, Stefane. -Vyřeš to s ní. Já najdu Enza.
Chystá se ji zabít. Víš to, že?
-Já ho zvládnu. -Damone!
-Říkám, že ho zvládnu. -Chce ti ublížit, jakkoliv.
-Nemůžeš ho zachránit. -Ta čarodějnice umírá.
-Pij. -No tak, Liv. Jsi v pořádku, v pohodě.
-Zvládneš to? -Jo, běž.
Enzo, přijď za mnou.
Dám ti letenku do 1. třídy, kamkoliv. Sakra, pojedu klidně s tebou.
Přiznejme si to. Tady nikomu chybět nebudu. Ale neubližuj Eleně.
Jo? Nech ji být a já ti přísahám, že už po tobě nebudu nikdy nic chtít.
WHITMORSKÁ UNIVERZITA
-Kdybys mě chtěl zabít, je po mně. -Myslím, že chceš říct, až tě zabiju.
-Vím, jak se cítíš. -To je přesně ono.
-Necítím nic. -Jsi jenom ztracený.
Myslíš si, že odpovědí je tohle všechno odstranit ze svého života,
ale je to jen vypůjčený čas a všechno se ti vrátí.
Už vím, proč s tebou Damon nechce nic mít. Nezavřeš klapačku.
-Hej! -Stefane. Kde je velký bráška?
Nevím. Asi jsem tě našel jako první.
-Doufám, že je pojištěné.
Můžeš zjistit, jestli je brácha v pohodě?
Už se stalo. Je v pohodě.
-Nejspíš dostaneš padáka. -Asi jo.
Ptala ses mě, jestli bys mohla něco udělat s druhou stranou.
-Přišla jsi na něco? -Rozluč se se svými přáteli, Bonnie.
Druhá strana je kouzlo jako každé jiné.
Víš přece, jak to funguje.
Je to jako recept nebo matematická rovnice.
Odstraň jednu složku a celé se to zhroutí.
Když poutníci nechali Markose uniknout...
Ale vždycky existuje nějaké kouzlo, klička, oběť, něco.
Jeremy tě miluje, Bonnie.
Zaslouží si vědět, že odcházíš.
Eleno!
Jsi v pořádku.
Vsadím se, že si přeješ, abys mě zabil, když jsi mohl,
ale Damon by se děsně naštval.
Myslím, že je na čase, abychom ho oba přestali hýčkat.
Kde je můj zapalovač? Spíš bych měl říct Maggiin zapalovač.
Co by na tohle asi řekla?
Kdo ví, co se děje po smrti nevýznamného člověka jako Maggie?
Nejspíš nic. Nejspíš je dobře, že se na tohle nedívá.
Myslím, že by ji to mohlo rozrušit.
Shoříme společně, ty a já.
Možná jenom ty.
Můj bratr v tobě vidí něco dobrého.
A ty? Nemáš v sobě hlásek, který ti říká, že mě jde pořád zachránit?
S vypnutými emocemi ne. Nepřestaneš, než Damona zabiješ.
A co líp, nebyla by to ta nejsladší pomsta,
kdyby Damon zjistil, že jsi mu zabil nejlepšího kámoše?
Užij si to vysvětlování tvému bratrovi.
Enzo, přijď za mnou.
MYS HORN PLATÍ.
-Ahoj. -Ahoj.
-Jsi v pořádku? -Jo, v pohodě.
Jenom jsem trochu zmatená z toho, jak jsem se sem dostala.
-Je tady Bonnie? -Ne. Ještě se nevrátila.
Enzo je mrtvý.
-Ty jsi...? -Jo.
Ví to Damon?
V podstatě jsem zabil jediného kamaráda mého bratra.
Tohle byl pro Damona náročný rok. Nemyslíš, že by bylo nejjednodušší
nechat Enza odejít neznámo kam
a už o něm nikdy neslyšet?
-Stefane, já nevím, jestli... -Eleno,
Damon si myslí, že Enzo odešel a my ho v tom musíme utvrdit.
Sotva se nám vrátil zpátky. Tohle by ho zničilo.
Prosím.
Myslíme si, že Tyler je s poutníky.
A my jsme tady, protože Damon řekl, že nám vyrve čéšky, jestli odejdeme.
Díky.
-Můžu si s Jeremym promluvit? -Jo.
-Jsem rád, že jsi v pořádku, Bon. -Díky.
-Máš ten svůj supervážný výraz. -Opravdu?
-Ve srovnání s Tylerem to asi... -Bon, no tak. O co jde?
Celá ta věc s druhou stranou... Nevím, co se děje,
ale pokud zmizí...
Liv si myslí, že zná způsob, jak mě zachránit, takže...
Promiň. Vydrž. To je Stefan. Haló?
-S kým právě teď jsi? -S Jeremym. Proč?
Enzo je mrtvý. Nechci to na tebe házet, ale Damon to nesmí zjistit.
-Bonnie. -Jo. Rozumím.
Kontrola škod, co?
-Bonnie, co se děje? -Nic.
Někdo jenom prochází na druhou stranu.
Vlkodlak nebo někdo takový.
Do toho. Nech si to svoje tajemství. Ještě se uvidíme.
Už jsem říkal, jak dobře se umím mstít?
Chvíle pravdy.
Jsi pořád upír, nebo je to proroctví pravdivé?
Dokáže tě krev dvojníků vrátit zpátky do tvé lidské podoby?
Nehojím se.
Už nejsem upír.
Gratuluju.
Pokud dokážeme zvrátit magii v Mystic Falls,
dokážeme zvrátit kletbu čarodějů, která nám brání najít si domov.
Konečně budeme mít místo, kde se usadíme.
Bohužel ty si to s námi nebudeš moct užít.
Krev dvojníků odstraňuje magii.
Bohužel bez magie upírství, která ji drží při životě,
se Sloan vrátila do svého posledního lidského stavu,
-takže teď je prostě... -Mrtvá.
Přesně tak, Juliane. Je mrtvá.
Takový osud čeká všechny upíry, kteří se pokusí žít v našem domově.
Jsme téměř připraveni začít naši práci, až na to...
že budeme potřebovat mnohem víc krve.
Já vím.
Vím, co si myslíš. Podělal jsem to.
Kvůli mně je Enzo v našich životech, kvůli mně nás chce zabít.
A já to napravím, jasné?
Byl tu pro mě v mých nejhorších chvílích. Teď tu pro něj budu já.
Dostanu ho zpátky. Napravím to.
Zapomněl jsem na něco?
-Byl jsem za Elenou. Je v pořádku. -Jo, já vím.
Našel jsem ji ve škole v bezvědomí.
-Vzal jsem ji domů, uložil ji. -Nenechal jsi žádný vzkaz?
Asi je pozdě, abych za své chování sbíral plusové body, Stefane.
To, co se dnes stalo, nebyla tvoje chyba.
To je od tebe šlechetné, brácho. Ale oba víme, že to není pravda.
Každopádně si myslím, že bys měl na Enza zapomenout.
-To nemůžu. -No tak, Damone.
-Není to tvoje zodpovědnost. -Na hrdinu si můžeš hrát jen ty?
-Nebo si myslíš, že na to nemám? -Myslím, že za tu záchranu nestojí.
Nevíš, o čem mluvíš, Stefane.
-Opravdu? -Jo, protože víš, co nevíš?
Celou tu dobu, co jsem byl v cele, každý den jsem řekl něco hrozného,
nebo tě vinil, že mě nezachráníš, a Enzo mě od té propasti strhl.
-Vím, že jste si byli blízcí. -Enzo mi připomínal,
že jsem aspoň vyrůstal s rodinou, že aspoň tam venku rodinu mám,
což on říct nemohl.
Říkal, že mi závidí, že mám bratra.
-I tak hrozného, jako jsem já? -I tak hrozného, jako jsi ty.
Bránil tě, Stefane, a to tě ani neznal.
Říkal, že je dobře, že někoho mám,
lidi, kteří žijí své životy svobodně a bez augustiniánského pekla,
lidi, kvůli kterým stojí za to zachovat si svou lidskost,
protože je máme rádi.
A celou tu dobu, co mě věznili, vždy, když jsem to chtěl vzdát,
mi Enzo zabránil v tom, abych tě nenáviděl.
Kvůli tomu mu musím pomoct.
Za to mu dlužím.
A ty taky.
Na pokání už je pozdě, Damone. Znáš mě.
Nikdy si nenechám ujít dobrou pomstu.
A tahle právě začíná.
UPÍŘÍ DENÍKY
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 ěl vzdát,