בפרקים הקודמים:
אנחנו לא טובים זה לזו. ולא נגיע לאן שנרצה.
נסיים כאן, איפה שהתחלנו.
לנוסעים יש היכולת להישאר בחיים בגוף של מישהו אחר.
אתה צייד. זה הופך אותך לאדם היחיד בחדר עליו אני יכולה לסמוך.
את תגני על אלנה ואני אעצור את הנוסעים.
אני אזדקק לעזרה.
הנוסעים זוממים משהו גדול.
עכשיו הם בתזוזה. התחנה הבאה: מיסטיק פולס.
איבדת משהו?
כן. זה...
דף נוראי במיוחד מהיומן שלי.
את מצנזרת את היומן שלך?
אני די בטוח שזה נוגד את כללי היומן.
ואני די בטוחה שאתה לא ממשטרת היומנים.
תאמין לי, זה ממש גרוע.
אני רשמית סקרן.
ואני רשמית לא צוחקת.
תודה.
אני אלנה. -אני סטפן.
את בסדר?
כן, פשוט...
פשוט היה לי חלום ממש מטורף.
יומני הערפד
אז נפרדתם. את זה אני מבין.
ואז שכבתם. לא חכם. אבל שוב, אני מבין.
כאן זה נהיה לי קצת מוזר.
הלכתם לאספת הורים יחד?
לג'רמי היו בעיות בבית הספר.
נכון. ואז השיא. אתה מציע להחזיר אותה לקמפוס
והיא אומרת שהיא לא יכולה להיות לידך. אני מבולבל רק לחשוב על זה.
קשה לדמיין מה אתה חש. -אני בסדר.
אנחנו לוקחים קצת זמן בנפרד. -בטח, שלב הידידים.
בו אתה, הידיד שלה, צופה בה ממשיכה בחייה.
מוצאת חבר חדש, אולי בחור נחמד מאיזו אחווה.
צ'אנס או ברוק.
החברה הנעדרת באופן מסתורי יודעת עד כמה בלתי נסבל אתה?
אולי בגלל זה לא מצאת אותה.
היא לא רוצה שימצאו אותה.
לא מצאתי אותה כי הנוסעים, כלומר הכיוון היחיד שלי,
החליטו לשחק משחק כיף של התלקחות ספונטנית.
לפני שייתנו לי את שהבטיחו לי.
יופי. עכשיו אתה כאן, מעצבן אותי.
תמיד נוכל להרוג אנשים.
אבל אני מניח שזה מה שהביא אותך לבעיה הזאת מלכתחילה.
נראה שאמא שלי עוד לא פה.
אני אביא קפה. -בטח.
בבקשה. -אני אצטרך אותם.
אני כזאת מגושמת. -אז שנאת את הסרט, אה?
לא. לא שנאתי אותו.
פשוט לא בדיוק התרכזתי בו.
אז רוצה לצאת לארוחת ערב... -כדאי שנעשה זאת שוב מתישהו.
כן.
בטח. -יופי.
סליחה, זה אבא שלי.
מחכה לי ער.
זה כל כך מביך.
אני ממש מצפה לארוחת הערב.
גם אני.
לילה טוב. -לילה טוב.
אמא שלי במרחק חמש דקות מכאן... אלנה?
הלו? אלנה.
איך הגעתי לכאן?
בדיוק עמדתי בדלת הכניסה.
הלכת...?
רגע. חלמת את אחד מהחלומות האלה? ממש כאן?
זה לא הרגיש כמו חלום, טוב? זה הרגיש אמיתי. כאילו הייתי שם.
מוזר.
קרוליין, אם תנשכי את הלשון חזק יותר, את תדממי.
דברי.
זה מבוא לפסיכולוגיה. למען האמת, זה מה שמגיע לפני המבוא.
אמרת לדיימון שאת לא יכולה לראות אותו, ועכשיו את חולמת על סטפן?
זה לא רק על סטפן, טוב? הוריי היו עדיין בחיים.
זה היה כמו חיים אחרים.
סטפן, היי. -היי.
הכל בסדר? -נכון שלפעמים את מרגישה משוגעת
ואת מתקשרת ואני אומר לך שאת לא משוגעת?
למרות שלרוב אני כן. -אני צריך שתגידי לי שאני לא משוגע.
לא מבטיחה.
הלכתי למכונית שלי וכמעט נדרסתי באמצע הרחוב.
היה לי חיזיון של אלנה.
אני חוזרת בי. האמת שאתה ממש לא משוגע.
משהו קורה.
היי, זה ג'רמי. השאירו הודעה.
היי ג'רמי, זאת אני.
בוני בנט, חברה שלך. רק למקרה שאתה צריך תזכורת.
מה שאשמח לעשות עד שתחזור אליי.
אז תחזור אליי.
היי סבתא.
שמעתי שהנוסעים הכניעו אותך אתמול.
קראת את זה בעיתון של הצד השני?
סבתא, את לא נראית טוב. -משהו לא בסדר כאן, בוני.
חלק מהמכשפות חושבות שהנוסעים ניסו להכניע אותך
כדי שמישהו יברח.
כלומר יחזור? -מי שזה לא יהיה, הוא מסתתר מפנינו.
ועכשיו המקום הזה...
זה לא היה מפחיד.
מה קורה כאן? -לא יודעת.
אבל מה שהנוסעים עשו, ומי שזה לא היה שהצליח לברוח,
זה הפחיד את המכשפות.
הנוסעים כאן ומטרתנו היא להיפטר מהם.
אבל לפני שאבטח בשלושת המוקיונים,
עליי לוודא שאף אחד מכם לא משכין בתוכו נוסע.
את רוצה שנדקור את עצמנו?
הסכין הזו היא הדבר היחיד שיפטר מהם.
שוב, את רוצה שנדקור את עצמנו. -פשוט עשו את זה כדי שנוכל להמשיך.
אומר הצייד החסין מנוסעים.
אני אעשה את זה. -ובן הכלאיים שנרפא.
אחי, יש לך טבעת קסם שמחזירה אותך מהמתים. תפסיק להתבכיין.
כתף. לא אמור לכאוב מדי.
לא עמוק מדי.
אני יכולה לעזור אם אתה...
כל כך הרבה טסטוסטרון. כה מעט תאי מוח.
טוב. אז כולנו בסדר. רוצה לספר לנו מה בדיוק אנחנו עושים כאן?
תירגע. אתם רק צריכים לעשות את זה עוד כמה מאות פעמים. רק לאנשים אחרים.
תראו. האמת היא
שהשבט שלי מאתר את הנוסעים כבר אלפי שנים.
הם תמיד בתנועה. אבל היו כמה פעמים בהיסטוריה
שהם הפסיקו להתאסף.
החלק המוזר הוא שאף אחד לא שם לב.
כי אחת אחרי השנייה, הם השתלטו על עיירות
על ידי שיכון נוסעים בתוך גופם של תושבי העיר.
הם עושים את זה במיסטיק פולס.
רוצה להפסיד שוב או שנמשיך הלאה לשלב השני של דיימון חסר אלנה?
להזכיר את שמה חוטא למטרה של לשכוח אותה.
להזכיר את השם של מי?
אלנה.
שיהיה.
מדברים על השטן.
היי, שמעת מאמא שלי? -לא, למה?
היינו אמורות להיפגש כאן ועכשיו היא לא כותבת לי.
אם תראה אותה, תגיד לה שמשהו צץ?
כן, בטח. -טוב, תודה.
דיימון אחד, פיתוי אפס.
פיתוי אחד, אנזו...
שלום, מהממת.
אתה יכול להגיד לדיימון שמשהו קורה עם אלנה וסטפן?
מה?
אתה זוכר איך צחקנו על הרעיון
שהיקום מושך את סטפן ואלנה אחד לשנייה?
כן? -טוב, זה מה שקורה.
מה קורה? -עכשיו כשהכפיל של סטפן...
טום? -טום, כן.
עכשיו כשטום מת, סטפן ואלנה הם הכפילים האחרונים.
שזה עשוי להסביר מדוע סטפן ואלנה לפתע רואים
מין חזיונות אחד של השנייה.
רגע, אלו חזיונות?
אתה יודע מה היא לא מספרת לך. מישהו חולם חלומות סקס.
אלה לא חלומות סקס. -כן. יותר בכיוון של חלומות רומנטיים.
אני לא צריך לדעת את זה. איפה סטפן?
במחנה הנוסעים בודק אם מישהו יכול להסביר לו מה קורה.
בהצלחה עם זה. -זה הכיוון היחיד שלנו.
אנחנו רק יודעים שטום מת,
הנוסעים ביצעו התאבדות המונית, ועכשיו סטפן ואלנה,
שללא ספק כבר לא ביחד, חולמים חזיונות אחד על השנייה.
תמצאי מכשפה, תביאי אותה לפה. נברר מה קורה כאן.
בוני. -הפתעה.
לא ממש. השארתי לך הודעה קולית והודעות.
כן. אני יודע, אני יודע. מצטער, אני...
הייתי עסוק במעבר דירה וכל מיני.
כן, כל מיני...
אני זקוקה לעזרתך. נראה לי שמשהו קורה בצד השני.
למה את מתכוונת?
סבתא שלי אומרת שהמכשפות מודאגות שמישהו ברח.
חשבתי שמאחר ואתה יכול לראות רוחות רפאים... -ג'רמי, קדימה. חזרה לעבודה.
ליב כאן? אתה צוחק עליי?
זה לא כמו שזה נראה.
ג'רמי העסיק אותי לעזור לו במתמטיקה.
נכון. לפני או אחרי ששיקרת לי בפנים וניסית להרוג את אחותו?
ספר לי מה קורה כאן.
אני לא יכול. אני מצטער.
אנחנו מטפלים בזה. אני פשוט...
אני צריך שתסמכי עליי, טוב?
אמרתי לך שאני לא רוצה לשמור שום סוד.
לא אישי, ג'ר.
אבל התגנבות לנוסעים דורשת שהם לא ידעו שאנחנו עושים את זה.
כבר הפרתי את הכלל שלי בשביל מאט וטיילר.
אני לא עושה זאת שוב. -איפה אתה עכשיו?
בודק מה עם השריף, אבל היא לא כאן.
זה בטח שום דבר, אבל אם אני הייתי משתלט על עיר,
היית מתחיל ברמות הבכירות. אל תעשה שום דבר טיפשי לפני שאגיע.
אני לא יכול לעשות דבר עד שתביא את סכין הנוסעים, תזדרז.
סכין הנוסעים?
שריף, היי.
עם מי אתה מדבר?
קרוליין.
היא אמרה שפספסת את הארוחה אז אמרתי שאבדוק מה איתך.
הזכרת סכין נוסעים.
באמת? אולי שמעת לא טוב.
אני לא.
מאט?
מה אתה עושה כאן? -אני מת, בון.
אבל השריף בצרות.
מה? -תגידי לג'רמי. הוא ידע למה אני מתכוון.
מצטער שאני עושה לך את זה, בוני.
אתה רואה אותי?
אתה מכשף?
אז איך?
הכל הפוך כאן, יקירי.
אבל אני חייב לומר, טוב להיראות.
אל תגיד לי שאתה לא זוכר אותי?
קול? ערפד מקורי?
נרצחתי ללא סיבה על ידי ג'רמי גילברט.
כן, אני יודע מי אתה.
חשבתי שהקטע במקום הזה הוא לחיות את החיים שאחרי בבדידות.
למה אני רואה אותך?
כנראה שיש צרות בגן עדן.
השמועות מהמכשפות הן שמישהו ברח מכאן,
ועכשיו המקום הזה מתמוטט.
לא שזה חשוב לך.
אתה בחופשה.
שזה אומר שאתה חוזר.
ויקי... -לא שמעתי עליה.
היא אחותי.
היא כאן, אם אני רואה אותך, זה אומר שאני יכול לראות אותה,
חשבתי שאת מביאה מכשפה -אמרנו שנתקשר אליה.
לא שנאסוף אותה.
אז איפה...
איפה דיימון?
היי. -היי.
מי רוצה משקה מהספרייה? -כן, בבקשה.
לפחות הם לא עושים את זה בגלוי.
יש שולחן סנוקר.
כן. חשבתי שסנוקר זה מוצא טוב לאנרגיה העודפת שעכשיו יש לי.
הלכתי לרוץ היום.
ק"מ. יכולתי לרוץ גם 30 15. -כן.
זה כל כך רע.
הם מחפשים נושאי שיחה.
כדאי שנעשה משהו. -או שנוכל להישאר
וניתן להם לשעשע אותנו כשהם מתנגדים לרצון לקרוע זה לזו את הבגדים.
משקה? -כנראה רעיון טוב.
עכבות וכל זה. -לא הייתי רוצה בכך.
אפשר לא לעשות את זה?
אנחנו לא עושים כלום. אבל נראה לי שזו חלק מהבעיה.
אנחנו פשוט עומדים
לבושים. פשוט עומדים. לא עושים כלום.
אני מתכוונת לכל הקטע המרוסן
המביך וה-"אני לא יודעת איך להתנהג".
לא נוכל להיות ידידים
ולעשות דברים ידידותיים?
היא השתמשה במילת ה-י'. מנוול מסכן.
חבל חשבתי שזה מה שזה היה?
זה נכון, אבל זה מעולם לא צוין בבירור עד עכשיו.
וזה משנה כי...?
כי עד שזה מצוין רשמית עדיין יש תקווה.
ותקווה...
תקווה יכולה לתעתע אותך לכל מיני מצבים לא מציאותיים.
אתה מתכוון למאגי?
אז, מה קרה?
הנוסעים שכחו לספר לי איפה מאגי הייתה
לפני שהם שרפו את עצמם.
מדברים על כיוון שעולה באש
כן, אבל, ובלי להעליב...
אפילו אם היא הייתה עדיין בחיים, היא לא הייתה ממש זקנה?
שבעים שנות שבי, והיא הייתה הפנים בהם נאחזתי.
רק הרעיון שיום אחד אצא משם ואראה אותה שוב.
אני לא רוצה לצאת איתה, קרוליין.
אני רוצה להודות לה.
אז...
חולמת חלומות מיניים על אחי? -וואו, בסדר, כן, זו...
דרך אחת לשנות את הנושא.
חשבתי פשוט לדלג על החלקים הלא נעימים. -כן.
אני לא יודעת
מה פירושם של החזיונות, דיימון. פשוט...
אלה רק רסיסים אקראיים של סטפן ושלי חיים במציאות אלטרנטיבית.
אני אתחרט על זה, אבל...
יכול להיות שהפנטזיה שלכם ממש
ממש, ממש מאושרת?
כן.
כידיד שלך,
אציין את המובן מאליו,
שהנבואה אומרת שהייעוד שלכם הוא להיות יחד.
אתם אמורים להיות יחד.
יש לנו מספיק ספרי תנ"ך, תודה.
אני לוק פרקר, אחיה התאום של ליב.
לליב יש תאום?
יש מצב שיש מישהו יחיד מסוגו כאן בסביבה?
איפה ליב? -עסוקה.
היכנס.
היי, שריף.
היי, טיילר.
מתרחק מצרות? -כן.
את מכירה אותי.
נכון מאוד. ובני כלאיים הם לא מעל החוק.
תשמור על שתיית היום שלך במסעדה בפרופיל נמוך, בבקשה.
זה רע לעסקים.
נכון. בסדר גמור.
בכל אופן, אני מאחרת.
אמא שלי מוסרת ד"ש.
תמסור לה חזרה, טוב?
את בסדר. את בטוחה עכשיו.
אתה לא יכול לעצור את החזיונות שלהם?
הקסם שלנו לא עובד ככה. אנחנו לא גדולים יותר מהיקום.
אז למה אתה כאן? -אנחנו זקוקים לעזרתך.
נראה לנו שהנוסעים יעשו מהלך.
המנהיג שלהם כאן, מרקוס. -מאיפה? מחנה הזמר?
מהצד השני. הוא היה מת למשך מאות שנים, ונראה לנו
שקורבן האש איפשר לו לברוח. -מעולה.
זקן מת בעל תכנית זדונית ומסתורית.
אשתה את המשקה עכשיו.
סטפן התקשר. הוא אמר שמגרש הגרוטאות פונה לגמרי.
ותן לי לנחש. המכשפות לא יודעות איפה מרקוס.
אמרתם שהחזיונות מנסים למשוך את אלנה וסטפן לשם משהו.
בשביל דם הכפילים שלנו.
הנוסעים זקוקים לו בשביל איזושהי נבואה.
ואם הנוסעים הם שצריכים את הדם שלכם, זה נשמע הגיוני
שאתם לא רק נמשכים אחד לשני, אלא גם...
נמשכים אליהם.
זה רק ממשיך להיות טוב יותר ויותר.
אני לא מבינה.
אם החזיונות הם מפת דרכים,
אז אנחנו צריכים עוד רמזים.
תוציאי את הפופקורן, מותק.
חלומות הסקס הקטנים של אלנה עדיין לא הגיעו לקיצם.
מה אתה עושה כאן?
את יודעת, מביט בכוכבים,
מקשיב ליקום צוחק עליי.
דיימון.
גורלנו נחרץ מההתחלה, אלנה.
תמיד היינו אמורים לסיים ככה.
דיימון...
אלה רק חזיונות.
ברגע שנמצא את מרקוס, הם יפסיקו.
ואז מה?
נהיה ידידים? לא יכול לחכות.
תראה. אני יודעת שאנחנו במקום קצת מוזר כרגע...
היי.
הסתכל עליי.
היקום לא שולט בכלום.
זה לא אמיתי.
היי.
אתה באמת מנסה ללכת על סגנון השף. -כן...
זה יום השנה שלנו,
אז לא מתקמצנים.
אם זה יצא דומה ל-22 הניסיונות הקודמים שלך, יין.
מושלם.
אני תמיד שוכחת. איפה הפותחן?
לא, לא, לא. לא המגירה הזאת, לא זאת.
כן.
אפילו לא פתחת אותה.
אני לא צריכה.
אני אוהב אותך.
גם אני אוהבת אותך.
אלנה. היי.
אני...? -כן.
עד כדי כך טוב?
הוא כאן.
אני יודעת איפה מרקוס.
דרך וולנט מספר 4620.
ויקי?
ויק?
לא.
איך חזרתי לכאן?
מאט?
ויק?
מאטי.
אני כאן.
אני כאן. זה בסדר.
לא. תקשיב לי. זה לא בסדר. משהו לא בסדר.
תסתכל על המקום הזה, מאטי. אתה צריך לחזור לגוף שלך ולחזור.
אני לא עוזב אותך. אנחנו יוצאים.
קחי את ידי. -מאט, לא.
קחי את ידי! -מאט.
מאט. -ויק.
ויק. -מאט.
ויקי, אני לא עוזב אותך.
מאט...
אני אוהבת אותך.
אבל אני כבר מתה.
ויקי. ויקי! -לא!
ויקי!
ויק.
נקי.
אני תוהה אם כאן היה חיזיון הסקס של אלנה וסטפן.
זה בטח חדר השינה.
סטפן דיי ונילי.
אבל מסתבר שזה הטעם האהוב על אלנה.
אני אשדך את הלשון שלך לסנטר שלך.
לא בבית שלי. בבקשה.
מרקוס, אני מניח.
אני לא סטפן, וזאת לא אלנה.
למה אתם כאן?
בדיוק התכוונתי לשאול אותך את אותה השאלה.
וגם, מה אתה רוצה,
ולמה הכפילים חווים חזיונות אחד של השנייה?
השניים הראשונים מסובכים.
האחרון קל.
אני הסיבה שסטפן ואלנה חווים חזיונות אחד של השנייה.
אתה?
תראו את זה.
אני חושב שפגשנו את היקום.
אכפת לך לספר לי מה לעזאזל קורה כאן?
חוששני שתורת הכפילים לא פורשה כראוי במרוצת השנים.
כלומר, אין נבואה?
הנבואה היא שדם הכפילים יכול לעזור לנוסעים.
אבל הם נמשכים אחד לשנייה בגלל הלחש שביצעתי לפני 1500 שנה.
לא היה לי מושג איפה הם היו.
ומסתבר,
ומסתבר שהדרך הטובה ביותר לגרום לאנשים ללכת לחפש זה את זה,
היא הבטחה של אהבת אמת.
מחניק כאן?
למה שלא נצא להליכה?
אתה תישאר כאן. -לא נראה לי.
רוצה למצוא את מגי?
אתה תישאר כאן.
שנלך?
מיסטיק פולס היא עיר יפה.
כן. גדרות, מסיבות רחוב. שיעור מוות גבוה במיוחד.
אתה לוקח את הבית כנתון.
סליחה. אנחנו הולכים כדי שאני לא אירדם?
לפני 2000 שנה, סיילאס וקצייה ביצעו לחש לחיי אלמוות.
זה גרם לקרע בקהילת הנוסעים,
מה שהעלה את קרנן של המכשפות.
הן שמרו עלינו לחוד כדי שנשכח כמה חזקים אנחנו יכולים להיות.
וכך, פרצה המלחמה בין הנוסעים למכשפות,
שנמשכת עד היום.
סליחה. נרדמתי לשנייה.
המכשפות הטילו עלינו קללה שמנעה מאיתנו להתיישב כשבט.
בכל פעם שניסינו להתאסף, אסון הכה.
מגפות. רעידות אדמה. שרפות.
משהו בלתי נמנע מחק אותנו.
תן לי לנחש. הכפילים יכולים לתקן זאת.
אז מצאת אותם.
מה עכשיו?
אנחנו רק זקוקים לדם שלהם.
אבל אנחנו לא אויביכם, דיימון, וכדי להוכיח לך זאת,
אפסיק את החזיונות שלהם.
הקללה אולי מונעת מאיתנו להתאסף בגוף שלנו.
אך יש דרכים לעקוף את זה.
נוסעים.
אז...
כמה מכם יש?
מעט.
כאן ושם.
שאמשיך?
רוחות נעימות. טמפרטורות נמוכות כצפוי.
היי.
אז אני...
הבאתי לדודה שלך, ג'נה, את יין החודש הזה.
חושבת שהיא תאהב את זה?
הדבר היחיד שאני חושבת שהיא הייתה אוהבת יותר היה יין היום.
תודה.
דיברתי עם ג'רמי והוא מביא בחורה הביתה השנה.
גם דיימון.
אני בטוחה ששתיהן יהיו מקסימות.
שקרנית.
חבר'ה, שתפו. -היי.
בבקשה.
אתה יודע שהיא נשכה אותו הבוקר? -באמת? נחמד.
סטפן, אל תעודד את זה.
מה? כולם אוהבים נשכנית.
כן? אני אנשוך אותך.
יופי. אנשוך אותך חזרה.
זה בוצע.
אלנה.
הרגשת את זה גם?
ואז זה פשוט הפסיק.
זה אומר שזה נגמר?
כן.
זה נגמר.
הם לא היו אמיתיים.
זה היה כישוף.
שהראה לנו מה שאנחנו רוצים לראות.
לא היינו ערפדים. ההורים שלי עדיין היו בחיים.
זו הייתה פנטזיה.
כמו סרט.
אלו החיים שמעולם לא היו יכולים להיות לנו.
אבל זה עדיין הרגיש... -מדהים.
כן.
אבל החיים שהיו לנו...
גם הם היו מדהימים.
והם לא היו
לחש או נבואה.
זה היה אמיתי.
התאהבנו בכוחות עצמנו.
היו לנו ירידות ועליות, רבנו.
אני מתתי.
כן.
השתנינו. שנינו.
גדלנו.
התרחקנו, אבל זה אמיתי.
אלה החיים.
לא ידעת לבשל.
ואת ידעת.
שוב, פנטזיה.
אני תמיד אוהב אותך, אלנה.
גם אני תמיד אוהב אותך.
אתה חושב שדיימון ואני נוכל לדבר כך?
כמו ידידים?
אני חושב שאת יכולה או להיות ידידה של מישהו,
או להיות מאוהבת בו.
אני לא חושב שאפשר גם וגם.
בסדר.
זמן האבל נגמר. קדימה.
לא רוצה להיות חסר רגישות אבל היא הייתה כבר מתה.
נכנסת קצת יותר מדי לאבל, אתה לא חושב?
לאן היא הלכה?
היא המשיכה הלאה? היא מצאה נחת?
כי זה ממש לא נראה ככה.
אני לא יודע לאן היא הלכה.
ובכל הכנות, אעדיף לא לדעת לעולם.
ולכן אני צריך שתחזור לגוף שלך,
תצרח מהגגות את מה שקרה כאן.
זה לא משנה. כשאחזור אני לא אזכור דבר מזה.
כדאי שתמצא דרך לזכור את זה.
אתה אולי לא מת עליי,
אבל אני לא היחיד כאן.
ואם המקום הזה יתמוטט,
אז מה שקרה לאחותך יקרה לכולנו
בבקשה, חבר.
אתה מוכרח לחזור.
אתה מוכרח למצוא דרך לעצור את זה.
מה?
בדיוק הבנתי שאת היחידה במשרד הזה שהשריף לא הרגה.
אתה מתבדח עכשיו?
בוני, אני מצטער. על הכל.
כל הקטע עם ליב, זה לא היה קשור אליה.
רק ניסיתי להגן עלייך.
טוב. הנה מה שלא בסדר
עשה מה שבא לך כדי להגן עליי. אבל אל תעוף על עצמך.
במיוחד עם מישהי שנתפסה משקרת לי וניסתה להרוג את אלנה.
אל תשים אותי במצב בו אני צריכה לפקפק בך.
כי אני... -אני יודע. בגלל אנה.
אני יודע שפישלתי. -תקשיב.
התכוונתי לומר שזה כי אני בוחרת לסמוך עליך.
ואני רוצה להיות צודקת.
מאט. אתה בסדר? אתה בסדר?
מתת וחזרת מהצד השני -אני יודע..
אני זוכר. -אתה זוכר?
זה לא קורה.
ברגע אחד
החזקתי בוויק...
רגע, ראית את ויקי? -כן.
היא הרחיקה אותי.
ואז...
היא פשוט נעלמה.
מה קורה שם, בון?
אני לא יודעת.
אני חושב שאנחנו צריכים כאן כמה חוקים.
כי אם אסור לי לקחת אותך הביתה, אז אני..
לא ממש חושב שמותר לך לארוב בחדר שלי.
אני...
רק רציתי להגיד תודה.
מה שעשית, זה עבד.
אני מצטער לקרוע אותך מגן עדן.
זה באמת היה גן עדן.
אמרתי לך שאני לא רוצה לדעת.
אבל את צריך לדעת.
ראיתי
חיים מושלמים.
סטפן ואני היינו נשואים.
היו לנו ילדים.
זה היה כל מה שרצינו.
תמיד אפשר לבקש ממרקוס להחזיר את זה.
אבל זה לא אמיתי.
אתה ואני...
אנחנו מבולגנים
ומסובכים, אבל...
אנחנו אמיתיים.
וממש גרועים אחד לשנייה.
שכחת את החלק הזה?
כן, אבל אני עדיין צריכה אותך בחיי.
כידידים, נכון?
נכון.
אני לא יכול להיות ידיד שלך. זה קשה מדי.
דיימון... -לא, אני רציני, אלנה.
אי אפשר להתראות יותר.
לא רוצה לשמוע את הקול שלך. לא רוצה לדבר איתך.
אפילו לא רוצה להסתכל עלייך.
ואני ממש לא רוצה להיות ידיד שלך
אם זה מה שאתה רוצה...
זה מה שאני רוצה.
טוב.
כן. טוב.
נתתי לה את דמי.
אז מה לעשות עכשיו? היא עוד מחוסרת הכרה. -קודם כל,
תירגעי. מאט אמר שהיה חסר הכרה זמן רב.
מה הם עושים כאן?
זה הבית שלנו. אסור לנו לתת להם להשתלט.
הם לא. אני מטפל בזה, אני מבטיח.
תודה טיילר.
אין בעד מה.
חייבת ללכת. היא מתעוררת.
היי.
מה קרה?
פספסת את ארוחת הצהריים.
אנחנו בפנים.
היא במצב של שכחה.
זה גם לא שדרוג רע.
הגוף הזה מדהים. -אל תתרגל אליו.
ברגע שזה יגמר והעיר תהיה שלנו...
אני יודע. הוא נעלם.
הבאת את זה?
זה הסכין היחיד שנשאר.
זה היה הסכין היחיד שנשאר.
יומני הערפד יד שנשאר.