בפרקים הקודמים:
המזימה הייתה להשמיד את הערפדים על ידי זה שיאכלו זה את זה.
מה קורה לך? -קארמה.
קוראים לי נדיה פטרובה. את אמא שלי.
הסכין הזה הוא הדבר היחיד שיהרוג נוסע.
העברתי את עצמי לראשה הקטן והחמוד של אלנה.
היא מתנהגת מוזר. היא נישקה אותי. מאט כתב "הצילו. ק".
כמו בקתרין. -אלוהים אדירים.
לא תצטרכי לדאוג בגללי עוד הרבה זמן.
טיילר לוקווד נשך אותי.
- צפון אירופה, 1520 -
ערב טוב, אדוני.
אם אוכל להפריע לך לרגע. אני מחפשת מישהי.
קוראים לה קתרינה פטרובה.
היא נראתה לאחרונה מחוץ ללונדון ב-1492.
היא במנוסה.
אני חייבת למצוא אותה.
עליי לשאול אותה למה היא נטשה אותי.
נדיה? -בבקשה.
אני צריכה לדעת.
נדיה? אני כאן.
אני כאן.
חלמתי...
איך עברתי מכפר לכפר בחיפושים אחרייך.
אני יודעת, שמעתי אותך. אמרת שנטשתי אותך.
קרעו אותך מזרועותיי כשהיית תינוקת. זה שונה לגמרי.
לא לילדה בלי אמא.
את יודעת,
כל רגשות האשם האלה מתחילים להוציא את הכיף מהבילוי שלנו.
אני מצטערת שטיילר נשך אותך, אבל את לא תמותי.
ביקשת מקלאוס את הדם שלו?
בחיי, את באמת הוזה.
נדיה, אין דבר שישמח אותו יותר מלראות את בתי מתה.
ואת לא רוצה להסתכן בזה שיחשפו אותך.
לא, את צודקת.
לכן התקשרתי אליו.
נעים להכיר. אני ד"ר מקספילד.
ולמזלנו, אין דבר שישמח אותו יותר מלחקור את הדם שלך.
לא קל להשיג ארס איש זאב.
תתרחק ממני. -זה בסדר.
נדיה, זה בסדר. -תקשיבי לאמא שלך.
הארס שבדם שלך הוא רעלן בעל תכונות כימיות בסיסיות.
ברגע שאלמד את הרקע שלו, אוכל לייצר נוגדן.
זה בסדר. קדימה, קדימה. בבקשה.
אילו רק ידעתי שעליי למות כדי להסיט את תשומת לבך מסטפן,
הייתי עושה את זה מזמן.
אם את מנסה לגרום לי להרגיש אשמה,
זה כמעט עובד.
אני שמחה שאת כאן עכשיו.
גם אני.
אני אהיה אמא טובה יותר. החל עכשיו.
אני מבטיחה לך...
אציל את חייך
יומני הערפד
היא מבריקה.
לא שמנו לב שקתרין נמצאת בגופה של אלנה כבר שבועות,
וזה כל מה שיש לך לומר? -כן.
ואתה מבין שזו הייתה קתרין שנפרדה ממך?
זו לא הייתה אלנה.
טוב. אז מסע הרציחות שלך עם אנזו,
בו הרגת את ארון,
כמעט הרגת את ג'רמי, ניסית להרוג את ווס, אבל הושפעת מווירוס המרטש,
כל זה הייתה התגובה שלך... לקתרין.
אני מנסה להבין מדוע החלטת לספר
למרטש רעב אוכל ערפדים וצמא לדם,
שהאויבת המושבעת שלו עדיין בחיים
בזמן שאני תקוע בתא הזה ולא יכול לעשות כלום לגבי זה.
אני מטפל בזה. -אשמח לשמוע.
חכו רגע. קתרין עדיין בחיים? איך זה אפשרי בכלל?
זוכר את הפעם שהאקס של נדיה, גרגור, תפס טרמפ על ראשך?
ובכן זה דיי אותו דבר. קתרין היא נוסעת בתוך אלנה.
רק שזה יותר גרוע, כי לא שמנו לב.
היא הייתה בבית שלי. איך לא הבנו את זה?
כי זאת קתרין. היא חכמה, מניפולטיבית, ערמומית ו...
אנחנו חברים גרועים.
זה לא הגיוני.
היא הצילה את חיי. עשתה לי החייאה כשאנזו ניסה להרוג אותי.
קתרין לא הייתה עושה זאת. -זה מה שעשה אותה כה אמינה.
היא שיחקה את אלנה. אילו נתנה לך למות, היינו מבינים.
ישנתי מטר ממנה. היא בחרה את השמלה שלי לנשף הממורמרים.
חלקתי איתה משחת שיניים.
כן, היא פיתתה אותך לחדר מלון כדי להתמזמז איתך?
היא הסיבה שגיליתי עלייך ועל קלאוס.
כמובן. אלוהים.
איך נהרוג את הכלבה?
ניתן לסלק נוסעים מהמארח. ראינו את זה קורה עם מאט.
גרגור מת ומאט נשאר בחיים. עלינו רק לדקור אותה עם סכין נוסעים.
עדיין יש לי את הסכין שנדיה הביאה לי. -מושלם. לך תביא אותו.
רגע, אנחנו מדברים על קתרין.
היא תזהה מתקפת פתע מקילומטרים.
עלינו להביא אותה אלינו. להסיר את הגנתה. לדחוק אותה.
סיכוי גדול שתראו אותה היום. אני די בטוח שנשכתי את נדיה.
מה זאת אומרת נשכת אותה?
שהיא תקפה את קרוליין וקצת חתכתי אותה.
ואתה רק מזכיר את זה עכשיו? -היי, תתרכזו.
טיילר צודק. קתרין תהיה לצידה של נדיה
אלא אם כן זה שתישאר יחשוף את זהותה.
שזה אומר?
עלינו להזמין אותה למשהו שאלנה לא יכולה לסרב לו.
מסיבת הפתעה? ברצינות?
רציתי יום בספא.
נסה אתה להרגיש את המוות של כל יצור על טבעי עובר דרכך.
אני לא אומר שזה לא מגיע לך. חוץ מזה, יום ההולדת שלה רק בשבוע הבא.
בגלל זה זו הפתעה.
אני לא חושבת שבוני תרצה מסיבת יום הולדת גדולה.
בטח שכן. אז מתי תוכלי להגיע לסטפן לעזור לנו לארגן?
אני לא יכולה. -את לא יכולה?
הייתי שמחה. אבל... אני לא יכולה.
אני מארגנת את הלוויה של ארון וויטמור.
דיימון הרג אותו רק כי נפרדנו,
אז אני מרגישה שאני חייבת לו את זה.
את מבינה, נכון? -כמובן.
לא, זה ממש נחמד מצידך.
אלנה, את כל כך מקובלת היום.
היי, בוני. -היי, מה קורה?
את נשמעת עייפה.
כן. עשיתי לילה לבן לקראת המבחן בסוציולוגיה,
והתעוררתי לחבורת מכשפות מתות מרוסיה שעברו דרכי בדרך לצד השני.
סליחה. רחמים עצמיים. לא חמוד.
לא, אני לגמרי מבינה. זה... את העוגן עכשיו.
זה בטח מתיש.
את רוצה להיפגש לקפה או משהו?
זה פשוט יום כזה, מבינה?
כן, זה יישמע מטורף,
אבל האמת שאני בספא כרגע,
קונה לך שובר ליום הולדת.
זו הייתה אמורה להיות הפתעה. אבל... נו. הפתעה!
קראתי את דעתי. כל כך מתאים לך.
היי, תראי, אדבר איתך אחר כך. -בסדר.
למה הם כאלה תלותיים היום?
מה אתה עושה?
בבקשה. שתה.
אני צריך עוד. -חבל.
זה היה כלום. -אלו היו בדיוק 120 מיליליטר.
כשיצאת להרוג ערפדים, אמרת שערפד אחד מספק אותך לשמונה שעות,
אז קרוליין עשתה חישוב קטן... -קרוליין?
תירגע, היה לה מחשבון. אז 120 מיליליטר, 3 פעמים ביום,
אמורים להספיק כדי להרגיע את הרעב שלך.
אתה מתכוון להרגיע אותי. -כדי שלא תערוף שום ראש.
ונתמודד עם המשבר שלך ברגע שנחזיר את אלנה.
אני אתמודד עם המשבר של עצמי. שמע, פשוט תן לי לצאת מכאן,
אמצא את ווס ואשיג את הנוגדן. -ואז מה, תעזוב את העיר?
תשאיר לי לספר לאלנה על כל מה שעשית אחרי שחשבת שהיא נפרדה ממך?
לא.
למי אתה מתקשר, חבר?
קתרין ממציאה המון תירוצים, ויש לי תחושה שהיא לא תוכל לסרב לי.
זה הטלפון שלך.
אלנה מתקשרת.
תענה.
אלנה. היי.
היי...
מה שלומך? -את יודעת, קשור. רעב.
כמו תמיד.
עכשיו כשהרוחות נרגעו,
קיוויתי שנוכל, לא יודעת... אולי...
נוכל לדבר על מה שקרה בחווה.
נוכל להתראות?
בסדר. בטח.
למה שלא פשוט תבואי לבית ונדבר על זה כאן?
מושלם. נתראה בקרוב.
טוב. ביי.
דיימון יודע שהוא ניסה להרוג אותי לפני פחות מ-24 שעות.
אין עצם אחת בגופו הצמא לדם ערפדים
שתעמיד את אלנה היקרה שלו בסכנה כזאת שוב.
ועם זאת, הוא נואש לראות אותה.
בדיוק כמו כל חבריה.
הם יודעים.
זה לא הגיוני.
היא התחמקה מהניסיונות להביא אותה לכאן,
עכשיו היא מתנדבת לבוא? -אלא אם כן...
אלא אם כן...
היא בחנה אותי.
היא יודעת.
- צרפת, 1720 -
כסף תמורת מידע.
נאמר לי שראית את קתרינה פטרובה הורגת אדם בדם קר
מחוץ לחצר ורסאי.
אני רוצה לדעת אם זה נכון.
אני רוצה לדעת איזה מין אדם אמא שלי.
היא במנוסה כבר...
שנים 228.
התעלפת ברכב. לא רציתי להעיר אותך.
מושלם.
אוכל להשלים עם היקום.
אל תדברי ככה.
הבאתי אותך לכאן כדי להסתיר אותך עד שווס ימצא דרך לרפא אותך.
כדאי שתעזבי עכשיו.
כל עוד את יכולה.
אין טעם לנסות להציל אותי.
לא חינכתי אותך לוותר.
ואני מבטיחה, ברגע שתחלימי, אנחנו עוזבות.
יחד.
כמובן. ככל שהיא תתרחק, כך ירדו הסיכויים שלנו לראות את אלנה שוב.
מספיק גרוע שלא זיהינו שזאת קתרין,
גם הרסנו את היתרון היחיד שלנו. -לא משהו שלחש מאתר קטן לא יכול לתקן.
תני לנחש. עניין של חיים ומוות?
סוג של. כן. זוכרת את הלחש המאתר שעשינו באותו הלילה?
בטח. בסוף הצלנו אותו.
אין בעד מה, דרך אגב.
עכשיו צריך שתמצאי את אחותו.
למה? היא ברחה מהבית?
לא. הכפילה הרעה שלה השתלטה עליה.
טוב... -ליב, את מוכנה לעזור לנו?
אפשר לשכנע אותי.
אני צריך דם.
אכלת ארוחת צהריים לפני 30 דקות.
או שתוכל להביא לי כמה לגימות ממיץ בן הכלאיים.
אוכל לצאת לדרכי ולטפל בעניין שלי עם ווס.
לא יקרה.
אפשר לשאול אותך שאלה, בלי שתהיה איש זאב עליי?
יש לי ברירה?
למה אתה עדיין כאן?
אני בן כלאיים ואתה צריך שמרטף.
לא, אני מתכוון לכאן-כאן, מיסטיק פולס כאן.
המשפחה שלך מתה ולא נראה לי שתתקבל לעבודה במסעדה.
אני גם לא רואה אותך בקפוצ'ון של אוניברסיטת וויטמור.
משהו אומר לי שיש קול מזוכיסטי קטן
בראש שלך שמנסה לשכנע אותך
שלך ולקרוליין עדיין יש איזשהו סיכוי.
אני חושב שיש לך מספיק בעיות משלך בכדי שתדאג לשלי.
אתה בטח צודק.
הבדל קטן אחד בינך לביני. רוצה לשמוע?
לא במיוחד. -מבין, אפילו עם כל הדברים הרעים שאני עושה,
אלנה עדיין בחרה בי.
כי היא נלחמת עליי.
קרוליין, מצד שני, בחרה באופציה הגרעינית.
מכיר את הכפתור האדום הגדול שמפוצץ את כל מערכת היחסים שלכם לתמיד?
לשכב עם הבחור שהרג את אמא שלך
זו דרך טובה ללחוץ עליו.
נראה לך שאלנה תרצה אותך אחרי זה?
זה נגמר, דיימון. טפל בעצמך וברח. הרחק מכאן.
זו התכנית. איך ניו אורלינס בתקופה הזאת של השנה?
אתה באמת חושב שאלנה תסלח לך?
תסתכל על עצמך. הרגת חבר שלה.
כמעט הרגת את אחיה וכמעט הרגת אותה. אתה בדיחה, דיימון.
אומר הבחור שמשתוקק לבחורה ששכבה עם קלאוס.
אתה לא יודע עליי כלום. -אני יודע איך להכניס אותך לתא הזה.
היי. מוכן להחלפת שומרים?
אלוהים. אלוהים אדירים.
הכל טוב. -הוא ניזון מדמך?
אמרתי שאני בסדר. -למה נכנסת לכאן?
למה נראה לך? דיימון ידע בדיוק איך לעצבן אותי.
מה לעזאזל קרה? -אני חושב שדיימון הלך למצוא את ווס.
שרשרת של אלנה, נר, מפה.
תן לי את ידך.
אתה אחיה של אלנה, אז יש לך קרבת דם. תביא אותה.
למען האמת, הוא בן דוד שלה. זה סיפור ארוך.
שיהיה. מספיק קרוב.
זה לא מה שלימדתי אותך.
תירגעי, מאסטר חכם.
אני זורמת עם זה, טוב? שוב, מה עליי להגיד?
אלנה דומה לך?
אותו צבע שיער.
מה לגבי העיניים שלה? יפות כמו שלך?
זה באמת הכרחי? -אני מצטערת.
אני מחפשת אחר הכפילה של אחותו/בת-דודו בראש שלי.
אקח כל דבר שיעזור.
אחותך מבלה הרבה בכנסייה?
את עוזבת?
אני הולכת לבדוק מה עם ווס. לוקח לו יותר מדי זמן.
תיזהרי.
הם כולם מחפשים אותך.
זה מעולם לא עצר אותי בעבר.
שלום?
מה קורה, ד"ר? -איך מצאת אותי?
התקשרתי לחבר שלי, אנזו, ושאלתי אותו על ההרפתקה שהייתה לו איתך.
חייב לומר, התרחקת מאוד ממסלול הקביעות, אה?
אני מבין שחברת אוגוסטין נפלה על סדרת כישלונות?
אין שום חברת אוגוסטין, דיימון. זה רק אני.
אז אני מניח שאתה האיש שלי.
מ, יש לי דרך ארוכה לפניי לזכות באקסית שלי בחזרה,
אבל אין לי שום סיכוי אם אני משתוקק לשתות את דמה.
אתה עוקב?
אפילו אם הייתי מרפא אותך מהווירוס הזה, מה זה משנה?
תפסיק לאכול את חבריך ותחזור לאכול אנשים חפים מפשע?
זה באמת ירשים את אלנה גילברט?
תסתכל עליי. אתה עשית לי את זה.
אני לא עשיתי לך את זה. אתה כזה.
אני פשוט שמתי לך מראה.
עכשיו תורי לשחק ברופא.
זה היה כיף.
את חושבת? -אתה בטח ממש סומך על רבקה.
מה? -קלוט את זה. אני אגנוב את העגילים שלה...
ואתה לא תגיד כלום.
רואה? אתה מסתובב עם ערפדית מקורית,
ואתה אפילו לא על ורבנה.
אמון. -את יודעת שהיא מקורית?
זיהיתי אותה ברחבת הריקודים.
קיוויתי שהיא תדע משהו לגבי הערפדית האהובה על אחיה, קלאוס,
קתרין פירס. אולי שמעת עליה?
כן.
כן, שמעתי עליה. אני מכיר אותה.
למה אכפת לך? -כי היא אמא שלי...
ואני מאוד אשמח לפגוש אותה.
אני אקח את הטבעת שלך.
עכשיו יש לי סיבה לראות אותך שוב.
ווס! מה לעזאזל לוקח כל כך הרבה...
לא. לא.
לא, לא. לא, בבקשה לא.
נדיה אני חוזרת לכנסייה מיד. -היא כבר לא בכנסייה.
היא בבית יחד איתי.
סטפן, למה הפלאפון של נדיה אצלך? אין לה עוד הרבה זמן, קתרין.
אני לא יודעת על מה אתה מדבר.
אני יודעת שזו את, ואני יודע שנדיה חשובה לך.
לכן הבאתי אותה הנה.
תוכיח.
תן לה לדבר בטלפון.
קתרין.
תברחי.
את תמיד יכולה לברוח, קתרין. את הכי טובה בזה.
או שאת יכולה לבוא ולראות את בתך בפעם האחרונה לפני שהיא מתה.
הבחירה שלך.
היי.
תרימי למעלה.
הידיים שלך קפואות.
גרגור?
לא, זה מאט. אני לא...
גרגור, אני מצטערת שבגדתי בל.
עשיתי את זה למען אימי.
עשיתי הכל למענה.
אני יודע.
סלח לי?
כן. אני סולח לך.
היי. היי.
זה בסדר.
אני לא רוצה למות.
מה יקרה כשאמות?
אני אקח את ידך,
ותעברי לצד השני.
פשוט ככה.
זה יכאב?
את לא תרגישי כאב.
אני כאן כדי לראות את בתי.
נדיה.
באת בשבילי.
לא אעזוב אותך שוב.
מצאת דרך להציל אותי?
דמו של קלאוס היה מציל אותך.
אילו ביקשתי ממנו.
היית חושפת את עצמך.
אבל את היית נשארת בחיים.
ועכשיו מאוחר מדי.
לאמא שלי קוראים קתרין.
אני מחפשת אותה.
מצאת אותי.
נדיה, אני כאן.
היא שקרנית.
ורוצחת.
היא מרמה.
היא בוגדת.
היא תעשה הכל כדי לשרוד.
נדיה...
לא, אני...
אני כאן.
נדיה, תסתכלי עליי. אני כאן. אני ממש כאן.
אני מחפשת את אמא שלי.
לא ככה חייך היו אמורים להיות.
שנים 500...
מחפשת אמא שבסופו של דבר...
הייתה אני.
תני לראות לך איך חייך היו אמורי להיות.
איך היום המושלם שלך
היה אמור להיות.
לך ולי היה בית קטן.
זה היה יום קיץ שגרתי.
שיחקת בחוץ,
אז היית עייפה, והגיע הזמן ללכת למיטה.
סיפרת לי על המבצר שבנית,
ביער ליד הנהר,
אז שאלתי אם אוכל לבוא לבקר.
את אמרת שכן, בבוקר כשתעלה השמש.
ואני אמרתי:
לילה טוב נדיה.
שינה מתוקה.
אמא שלך אוהבת אותך.
אז.
זהו זה.
שלום, קתרין. לא חשבת שאתגעגע לזה, נכון?
טוב.
אז אצל מי הסכין?
מי מכם יזכה
להרוג את קתרין פירס החמקמקה אחת ולתמיד?
מה?
פתאום לאף אחד אין מה לומר?
כשהייתי על ערש דווי היה לכם הרבה מה להגיד.
זה אתה? טיילר?
כי הפעלתי את קללת איש הזאב?
נתתי לך זהות חדשה והפכתי אותך לחשוב?
לא עשית כלום עבורי.
בחייך, טיילר. אם לא הייתי נכנסת לחייך, היית...
היית כלומניק שיכור עם אמא שתיינית ובעיית עצבים.
היי, לא. לא.
ואת.
אני לא דואגת מכך שאת מוותרת עליי.
אנו יודעות ששיפרתי אותך כשהפכתי אותך לערפדית.
להתראות, קתרין.
ביי, קרוליין.
הבחורה היחידה כאן שמעריכה את היופי שלך.
אתה לא תדקור אותי בלב, נכון, מאטי?
לא, אני לא חושבת.
אתה ללא ספק תירשם כלילה הכי טוב שלא היה לי.
נו, טוב. -נו, טוב.
ובכן, גילברט הקטן,
היה נחמד שהיה לי אח לרגע.
כשלא היית כזה מעצבן.
בון בון, אין צורך להיפרד. נתראה בצד המעבר.
דיימון.
כמה שתשמח
לנעוץ בי את הלהב הזה.
כבר עשינו את זה, חתלתולה.
אמרתי הכל.
אני יודעת, אבל אני מעולם לא אמרתי את מה שאני הייתי צריכה לומר לך.
אני מצטערת.
אתה מאשים אותי על מי שאתה.
ואני מצטערת.
אני מצטערת ששיניתי אותך.
אני מצטערת שלא יצא לך למות,
ככלומניק בשדה קרב מזורגג,
ושאביך לא זכה לחיות עוד יום בו התבייש ממך.
דיימון, אני מצטערת שנתתי לחייך משמעות.
תשוקה. מוטיבציה. תאווה.
אני מצטערת שאתה מי שאתה...
כי אני זו שלימדה אותך לאהוב.
נתראה בגיהינום, קתרין.
סטפן.
אתה יודע, תמיד תהיה איך זה ירגיש,
להיות נאהבת על ידך.
אתה מוכרח להודות,
שבאותו רגע מהיר...
הרגשות שלך היו אמיתיים.
זה באמת היה תפקיד של פעם בחיים.
סטפן, אני אוהבת אותך.
תמיד אהבתי אותך.
אז אני מניחה שככה...
סיפור האהבה שלנו נגמר.
סטפן אמר שכדאי שנקבור אותה ביער.
ממש לא.
מגיע לה יותר טוב.
צריך עזרה?
לא.
אני אעשה את זה.
למה היא לא מתעוררת?
כשגרגור עזב את הגוף של מאט, גם לו לקח זמן להתעורר.
מה שמשאיר לנו קצת זמן לדבר על מה שעשית.
תירגע. הודות לתרומה של טיילר, אהיה בסדר לכמה שעות.
לכמה שעות, אה?
ואז מה?
מה התכנית?
אספר לה על כל מה שעשיתי.
מה שיהיה, יהיה.
אופטימי.
אני לא רוצה להיות עוד קתרין פירס.
קתרין בילתה את כל חייה בבריחה מהבעיות שלה רק כדי למות כאן.
זקנה ובודדה.
זה רע שאני מרגישה...?
מנצחת?
עצובה.
אני יודעת שקתרין היא אדם נורא, אבל...
אבל את רואה את הטוב באנשים.
כוונתך לקלאוס.
כי ראיתי את הטוב בקלאוס.
מילים שלך. לא שלי.
נשיכת בן הכלאיים שלך הרגה מישהי ואף אחד לא הניד עפעף.
אני שוכבת עם הבחור הלא נכון לפני שבועות, ואין לזה סוף. איך זה הוגן?
אני לא יודע, קר. אולי אנשים פשוט מצפים ליותר ממך.
למה? כי להיות טובה בא לי כל כך בקלות?
נחש מה, טיילר, זה לא.
אני ערפדית. יש לי את אותם דחפים כמוך.
אז מותר לי לעשות כמה טעויות לאורך הדרך. כן, שכבתי עם קלאוס,
אבל אחרי שהלכת ממני. זאת הייתה הבחירה שלי ואני חיה איתה.
ואני לא צריכה לשמוע עליה כל חמש שניות.
אז פשוט תתגבר על זה, או שתצא מחיי,
אבל נמאס לי להרגיש אשמה.
זה בשבילך, אבא.
אני רוצה שתדע כמה אני מתגעגעת אליך.
את צוחקת עליי, נכון?
משהו אומר לי שאיחרתי ב-500 שנה
בכל הקטע של האמונה בכוח עליון.
את כאן. זה אומר שזה עבד.
את מתה.
נכון.
ומצד שני, חברייך לא ממש הותירו לי ברירה בעניין.
להשתמש בבתי היחידה נגדי? אכזרי.
אני מניחה שיכולתי לבלות
את 500 השנים הבאות בבריחה.
אבל בשביל מה?
בתי גססה.
סטפן בחיים לא היה אוהב אותי.
חזרתי להיות חסרת כל.
ואלנה מנצחת שוב.
בואי נסיים עם זה.
באמת מתחיל להימאס לי מכך שאלנה
מקבלת את כל מה שהיא רוצה.
מה זה אמור להביע?
לווס לא הייתה שום כוונה
לעזור לנדיה.
את יכולה תמיד לברוח, קתרין. זו בחירה שלך.
לעזאזל.
יום טוב.
הצלחתי לחלץ את ארס איש הזאב מדמה של נדיה פטרובה.
התוספת תעשה את וירוס המרטש לקטלני יותר עבור ערפדים.
הוא פשוט השתמש בה כמושא למחקר בפרויקט שלו,
למחוק את הערפדים מפני כדור הארץ.
למה לספר לי את זה?
היי.
אלנה?
אמרתי זאת בעבר ואומר זאת שוב.
אלנה קיבלה את החיים שתמיד רציתי.
ובכן...
עד עכשיו. -קתרין, מה עשית?
סטפן חשב שהוא נתן לי ברירה.
לברוח
או למות. אבל זאת לא ממש ברירה, נכון?
אחרי הכל,
נדיה הייתה היחידה
בעולם הזה שאהבה אותי באמת.
ולא התכוונתי לתת לבתי למות לבד.
אבל גם קתרין פירס
לא התכוונה למות בשקט.
היי.
את עצמך?
כן.
כן, זאת אני.
אני כאן.
השארתי לאלנה מתנת פרידה קטנה.
אם לא אוכל לקבל את סטפן,
אז אף אחד לא יוכל.
בסדר.
עכשיו אני מוכנה.
שום דבר לא קורה. מה קרה? -אני לא יודעת. זה מעולם לא קרה בעבר.
בוני, מה את עושה? תני לי לעבור.
למה את לא נותנת לי לעבור?
אני לא יודעת. אני לא שולטת בזה.
מה? -זה לא תלוי בי.
אז במי זה תלוי?
בוני? -אני לא יכולה לעזור לך, קתרין.
מה? לא, לא.
לא!