Viděli jste...
-Silas. -Zdravím, můj stíne.
Vždy, když zavřu oči, cítím, jak se topím,
a potřebuju to zastavit.
Moje tělo se rozpadá.
Před jedním nepřítelem neuteču nikdy. Před časem. Sbohem.
-Co to děláš? -Umírám na stáří, Stefane.
Ty jsi Katherine Pierceová. Skousni to.
Dobrá věc na tom, že máš v těle upíří krev, je to,
že je to první krok k vytvoření nového upíra.
Tohle je krok druhý.
Utrhne mi hlavu. Eleno, prosím.
Ne, Jesse, zůstaň se mnou.
Caroline, moc mě to mrzí.
-Proč je tu 12144? -Proč tě to zajímá?
-Protože já byl 21051. -Jsi augustiniánský upír?
Jsem si jistý, že Augustine bude nadšený, že tě má zpátky.
Co se stalo ve světě 11. června 1953 vám zprostředkovala
vaše místní televizní zpravodajská stanice. Dobrou noc, Mystic Falls.
Hledám Josepha Salvatora.
Našel jsi ho.
Líbí se mi, jak sis to tu zařídil. Jestli ti to s tím hotelem nevyjde,
vždycky to můžeš předělat na prvotřídní bordel.
Dostal jsi můj telegram. Stefan se ještě neozval,
ale snad brzy dorazí. Kdy jste spolu naposled mluvili?
Nevolá, nepíše. Což samozřejmě nedělám ani já.
Abych byl fér, tak to já ho opustil na vlakovém nádraží
uprostřed 2. světové války.
Vždycky můžeš být tím, kdo ustoupí.
Nejsem si jistý, jestli v sobě něco takového mám.
Odpusť mi ten železník, Damone. Těm penězům se nedalo odolat.
-Teď už mu nemusím zaplatit. -Co jsi sakra zač?
Odteď budu tvým doktorem.
Co mi to dáváš?
Jen trošku železníku.
Co mi to sakra dáváš?
-Železník, abys zůstal v klidu. -Wesi? Proč jsem tady?
Včera jsem přišel o testovací subjekt...
a ty ho nahradíš.
UPÍŘÍ DENÍKY V. 9. díl: Cela
Milý deníčku, tak tady jsem. Naživu.
Stefan mě zachránil před tím, abych se zabila.
Teď mě hlídá, abych nespáchala sebevraždu.
Prý to bude mít terapeutické účinky, když sepíšu pocity o tom,
jak umírám, a že tomu nedokážu nijak zabránit.
Hluboké myšlenky, trable smrtelníků, bla, bla, bla.
Bolí mě ruka.
Jaký sentimentální hňup by sepisoval všechno, co cítí?
Je o tomhle to proroctví? Že jsou všichni dvojníci
k sobě přitahováni jako magnetem?
Protože jestli ano, chci svoje prachy zpět.
Jen se snažím zabránit, aby sis nepodřízla zápěstí.
Ten babičkovský přístup mi moc chuti do života nepřidává.
Vážně nemáš nic lepšího na práci, než tu postávat
-a sledovat, jak píšu? -Chci zabránit, aby ses zabila.
A jak to chceš udělat, když tě pořád přepadají ty panické záchvaty?
-Je mi fajn. -Jo, samozřejmě.
Stefane, jsi nádherná ukázka psychického zdraví po tom,
co jsi 3 měsíce trčel zavřený
-v sejfu na dně lomu. -Vypořádávám se s tím.
Já vím. Slyšela jsem, jak ses s tím vypořádával dnes ráno
v knihovně.
Znělo to, jako bys vyšiloval a zničil jsi křeslo, možná dvě.
Jak mi máš pomoct zůstat naživu, když nedokážeš pomoct ani sobě?
Takže to znamená, že chceš zůstat naživu?
Ne, to znamená, že nemůžu dělat s lidmi,
kteří do toho nejdou na 100 %.
A proto jsem zavolala posilu.
-Co ty tu děláš? -Jsem tvůj patron střízlivosti.
-Prý potřebuješ pomoc. -Vážně?
A řekla jsem mámě, aby nám sem dovezla něco, co využijeme.
Neboj. Vydezinfikovala jsem ho.
-Aarone, ahoj. -Ahoj.
-Takže jsi to už slyšela? -Slyšela co?
Že Jesse zemřel.
Včera se zabil. Univerzitní policie se tu zastavila a řekla mi to.
Panebože.
Je mi to moc líto.
Co se na téhle škole děje? Měla to být změna.
Přišel jsem, abych začal od začátku,
uniknul všem těm děsům z minulosti...
Já tě chápu.
Po tom všem, čím sis prošel, co všechno jsi ztratil...
Taky bych chtěla začít s čistým štítem.
Jak jsi našla reset?
Já? Já nic neresetovala. Problémy mě sem následovaly.
Asi nejsem ta pravá, která by ti měla něco radit.
Když jsi nepřišla kvůli Jessemu, proč jsi tady?
Nechci tě tím zatěžovat, obzvlášť ne teď.
Můj den už horší být nemůže, takže do toho.
Tak jo. Včera jsi říkal, že je Wes tvým poručníkem.
Jo. Od loňského léta, po smrti mé tety Sary.
Vidíš, o čem mluvím? Všichni kolem mě umírají
a díky mé veselé povaze mám fůru kamarádů.
Promiň.
Povídej.
Jde o to, že můj přítel Damon si šel včera s Wesem promluvit,
a od té doby o něm nikdo neslyšel a ani ho neviděl,
což mi trochu dělá starosti, víš? Vím, že je to hodně nevhod, ale...
Doufala jsem, že bys mi pomohl najít Wese.
Jo, jo.
Myslím, že vím, kde bychom ho mohli najít.
Jen abys věděl, tehdejší Augustiniáni nedopadli moc dobře.
Tím, že mě tu držíš, si říkáš o špatnou karmu.
Tohle jsi řekl doktorovi Whitmoreovi?
Doktor Whitmore nebyl moc upovídaný.
I když bych se moc rád nechal zdarma vyšetřit,
necháš mě jít.
Dobrý pokus. Mám na sobě železník.
Většina lidí by mě nejdřív pozvala na večeři.
Tohle není osobní. Je to pro vědecký pokrok.
-O čem to sakra mluvíš? -Jsi upír.
Tvoje krev léčí ostatní, tvoje tělo se samo hojí.
Až ti vyjmu části orgánů, regenerují se ti.
Poslyš, to, že mám tak skvělé tělo,
nemá s vědou co dělat, takže provádět...
Moc mluvíš.
Takže vy, augustiniánští šílenci, v tom pořád jedete?
Vyšetřování očí a tak podobně?
Jesse byl důkazem, že v mém výzkumu jde zdaleka o víc.
Vycvičil jsem ho, aby prahnul po upíří krvi místo té lidské.
Teď jsem připravený pokročit v mém výzkumu na další úroveň.
Že se Jesse zabil, nedává smysl.
Takže věříš tomu, co ti univerzitní policie řekla?
Proč? Víš o něčem jiném?
Nezdá se ti divné, že oba tvoji přátelé spáchali sebevraždu
ještě před koncem prvního semestru?
Jasně, že si to myslím. Jesse to tu miloval
a dost se mu líbila tvá kámoška.
Megan měla plány do budoucna.
Proto nic z toho nedává smysl.
Aarone, to já našla Meganino tělo, když zemřela.
Někdo ji zavraždil a Wes zfalšoval její úmrtní list.
-Viděla jsi její úmrtní list? -Trochu jsem pátrala.
Wes je součástí něčeho většího, než si kdokoli dokáže představit.
Pojďme ho nejdřív najít. Chci si poslechnout jeho verzi.
Když jsi říkal, že Wes nejspíš dělá na výzkumu,
nedošlo mi, že to bude tady, ve Whitmorském domě.
Jo, tohle je jako můj druhý domov.
Na co čekáš? Pojď dál.
Kdo to tu vůbec vlastní?
Nechci znít namyšleně, ale technicky já.
Je to součást Whitmorského fondu, který jsem po smrti rodičů zdědil.
Jo, neměj mi to za zlé.
Většinou, když lidi zjistí, že jsem Aaron Whitmore...
Počkat. Tvoje příjmení je Whitmore?
-Takže tuhle školu vlastníš? -To si všichni myslí.
To je můj táta.
Grayson Gilbert patřil k nejlepším doktorům, které Augustiniáni měli.
Zatraceně.
Jsem rád, že se toho nedožil.
Tři měsíce jsem se v tomhle topil.
Co sis sakra myslela?
Že je načase, aby ses vyrovnal s původem svého PTSP.
Určitě jen nemaskuješ, co cítíš po tom,
-co se včera stalo Jessemu? -Co cítím?
Jak se mám cítit po tom, co má nejnejka
zabila kluka, který se mi líbil?
Vymknul se kontrole a Elena udělala, co musela.
Ne, Elena udělala, co si myslela, že musí udělat,
stejně jako si myslela, že Damon je dobrý kluk na randění.
Chápeš, kam tím směřuju?
Nestuduješ náhodou divadlo? Co vůbec víš o PTSP?
Vím, že ses s tím pokusil vypořádat sám a selhal jsi,
takže odteď...
... to zkusíme po mém.
-Víš, že tohle je únos, že ano? -Bylo to něco jako sedativum.
Cože? Dobře. O co tu jde, Wesi?
Meganina smrt nesmí přitáhnout pozornost k mé práci.
Ke tvé práci? Tvé práci?
Studuješ přenos infekčních chorob.
-Studuju upíry. -Cože?
Existují, Aarone, a Elena Gilbertová je jedním z nich.
V té stříkačce, kterou jsem použil, byl železník. Takový antiupíří lék.
Je to jedno z mých bezpečnostních opatření.
Odkud se to všechno vzalo?
Tahle práce probíhá v utajení už po celé generace.
Tvá rodina ji započala. Tvůj táta mě v ní vyškolil.
A po smrti tvého otce
Whitmorova nadace nadále financovala můj výzkum.
-Proč jsi mi o tomhle nikdy neřekl? -Předtím k tomu nikdy
nebyl důvod.
Chtěl jsem ti to říct o tvých narozeninách.
Za tohle tvoje rodina bojovala a v tohle věřila, Aarone.
Považuj to za své dědictví.
No tak, Eleno. Probuď se.
-Ahoj. -Damone? Jsi...?
Jsem v pohodě. Wes ti píchnul železník.
Možná až z tebe vyprchá, mohli bychom se
-skrz tyhle dostat ven. -Co se sakra děje?
Proč jsi tady? Proč jsem tady?
Wes pokračuje v úžasné augustiniánské tradici.
-Vyžívá se v mučení upírů. -To ti řekl on?
Ani nemusel. Už jsem tu jednou byl.
Někdo z mé rodiny mě v roce 1953 zaprodal Augustiniánům.
Každý den nás ten ujetej doktor Whitmore mučil,
řezal do nás, odebíral kousky očí,
testoval naše hranice možností.
A že měl opravdu pořádnou představivost.
Držel mě v téhle cele, a nemysli si, že si tu ironii neuvědomuju.
-Jak dlouho jsi tu byl? -Asi tak 5 let.
Damone, jak to, že jsi nezešílel?
Věř tomu nebo ne, našel jsem si tu kamaráda.
Vítej.
Doktora Whitmora nikdy neunaví sledovat, jak se hojíme,
ale dává nám skleničku krve denně,
aby nás udržel při životě.
Dej se dohromady, vojáku.
Jmenuju se Enzo.
Byl to evropský voják z druhé světové války.
Jak skončil tady?
Doktor Whitmore pracoval v polní nemocnici,
a když zjistil, že je Enzo upír,
tak ho zdrogoval, zavřel do rakve a poslal ho přes oceán.
Byl tu už 10 let, když jsem se k párty připojil já.
Děláš to špatně.
Žiješ přítomností. Musíš žít pro budoucnost.
-Jakou budoucnost? -Pro tu, kde se pomstíš.
Například má pomsta v budoucnosti
začne zabitím Whitmorova psa,
kterého mu pošlu na účet příjemce.
Pokračuj. Představ si svou pomstu. Použij svou představivost.
Už ji vidím.
Damone.
Wes znal mého tátu. Pracovali spolu.
Říkal, že můj táta byl taky Augustinián.
Vím, že můj táta byl lovec upírů,
ale taky to byl městský doktor.
Byl milý a laskavý a milující.
Nemohl by se podílet na něčem, kde někomu vyřezávají oči.
Lidé jsou samé překvapení.
Moc se ti omlouvám, že ses do toho kvůli mně dostala.
Podívej se na mě.
Ale slibuju ti, že tě odtud dostanu, ano?
Dostanu tě odtud.
Caroline! Víš vůbec, co děláš?
Ano, je to v mé učebnici. Jen to najdu.
Už jste vy dva někdy... Však víš?
-Ne, to teda nevím. -Ale no tak, víš.
-Tak jo nebo ne? -Panebože, Katherine, vážně?
To nebylo zrovna ano nebo ne.
-Jsme přátelé. -Tvoje škoda.
-V posteli je skvělý. -Bože, to vážně poslouchat nebudu.
Terapie dlouhodobým vystavením.
Postupně představuje prvky předchozího traumatu,
například fyzické objekty, čárka,
-situace pod nátlakem, čárka... -Dobře. Mám to.
Přestaň mluvit.
Caroline? Caroline!
Jen se snažím, aby Stefan pochopil, co dělám.
Chování učitelky mu vůbec v ničem nepomůže.
Nemůžu dýchat.
V jedné věci jsi měla pravdu. Musí se dostat přes kořeny problému,
protože momentální skóre je sejf jeden bod, Stefan nula.
Jak pomůžeš někomu, kdo vždy zachraňuje ostatní?
Stefan je hrdina. Takový je v jádru.
Ne vždy pomůže sám sobě, ale vždy pomůže ostatním.
Mám nápad.
Damone, jak jsi to všechny ty roky přežil?
Při životě mě drželo Enzovo přátelství.
Dal mi důvod držet se mé lidskosti...
Jsi fanoušek sportu, Damone?
I když jsem si myslel, že budu vězněm navždy.
Ani já ne. Máš nějaké další zájmy?
Dobrá vína, cestování, auta?
Já sám mám rád jaguáry, kabriolety,
takový ten typ, ve kterém si vyjedeš v neděli,
abys zapůsobil na hezkou dívku.
Udělal jsi to někdy?
Jednou nebo dvakrát.
Ale no tak. Určitě víckrát.
Dívka, kterou jsem chtěl ohromit, byla spíš na koně s kočárem.
Jen jedna dívka?
Žádnou jako ona jsem už nikdy nepotkal.
No tak dobrá.
-A co ty? Nějaké pěkné holky? -Tolik, že jsem je přestal počítat.
Jedna tu vlastně byla. Jmenovala se Maggie.
-Kde jsi ji poznal? -Ze všech míst právě tady.
-Pracovala pro doktora Whitmora. -Byla okouzlující?
Ano, velmi okouzlující.
Byla ke mně milá.
Sedávala tady na chodbě a dělala si poznámky, když mě pozorovala.
Tak ses do ní zamiloval?
Taky byla neuvěřitelně krásná.
Musíš pochopit, že nebyla součástí všeho toho mučení a pokusů.
Dlouhou dobu si neuvědomovala,
že doktor Whitmore provádí něco víc než jen pozorování mého chování.
Neměl jsem to srdce, abych jí to řekl.
Prostě jsem se jen těšil z její společnosti, víš?
Jo.
Když jí konečně došlo, co se tu děje, tak to neunesla.
Takže se omluvila a odešla.
Víš...
stejně by to nikdy neklapalo. Ty jsi upír, ona člověk.
Ten vztah byl v háji od počátku.
Potřebuješ pozitivnější pohled na svět.
Kdo je na řadě?
21051, vypadáš, že máš víc energie.
To beru jako urážku.
Mám daleko víc energie než tady můj soused.
-Nechápu, že jste si toho nevšiml. -Pak tedy ty.
Proč nám to děláte?
Protože, 21051, zkoumám ty nejmenší nedělitelné jednotky
vaší biologické struktury,
a až ti porozumím na buněčné úrovni, tak tě budu moct využít.
Panebože, Damone. Dobře. Stefan na to přijde.
Až nepřijdeš domů a já se nikomu neozvu,
-tak nás najde. -Body za optimismus.
Ale Stefan bohužel vůbec neví, že tohle místo existuje.
-Ale vždyť jsi tu byl 5 let. -Jo. A první rok
jsem doufal, že mě přijde zachránit.
To se nestalo.
Když jsem pak utekl, nemělo smysl mu to dávat za vinu,
tak jsem mu nikdy neřekl, co se tady dělo.
Neřekl jsem to nikdy nikomu.
Jo, ale utekl jsi. Jak se ti to povedlo?
Jednou za rok nás pustili ze sklepa.
Každý Nový rok pořádali Augustiniáni koktejlový večírek
s upířím bufetem.
Byli jsme oslabení železníkovými injekcemi,
skoro vyhladovělí, protože nás denně krmili jen sklenkou krve,
v klecích jako zvířata.
Na tomhle večírku měl doktor Whitmore
možnost kámošům předvést,
na co při svém výzkumu přišel.
Paní Fellová pro tu demonstraci velkoryse nabídla svou ruku.
Prosím, sledujte.
Jeho hosté z nás pili,
aby jim předvedl léčivé účinky upíří krve.
Kůže je zcela zhojena, žádné poškození nervů, ani svalů.
Podívejte se sami.
Ale na druhou stranu díky tomu Enzo vymyslel plán.
Je to tak, že náš denní příděl krve
sotva stačí, aby na něm přežil jeden upír,
ale kdyby jeden upír pil po celý rok dvě dávky,
podařilo by se mu získat sílu,
takže než by zase nastal Nový rok,
byl by ten upír připravený bojovat.
Určitě to bude fungovat?
Můžu to vyzkoušet jedině s tvojí pomocí.
Jenom si mezi sebou musíme vybrat.
Dobře. Abychom to rozhodli, zahrajeme si kámen, nůžky, papír.
Papír balí kámen.
Tak dobře. Výhra je výhra. Je to na tobě.
Tady je moje dávka.
Zbývá nám 364 dní, abychom se připravili na večírek. Na zdraví.
Na zdraví.
-Fungovalo to? -Víceméně.
-Jak ses dostal ven? -Na tom nezáleží, Eleno.
Zesílil jsem, dostal jsem se ven. Víc vědět nepotřebuješ.
Na. Další narozeninový dárek.
Patřily tvému pradědovi.
Bezpečnostní opatření při výzkumu upírů.
Tohle je kemp u Anny Ruby. Tam umřeli moji rodiče.
Já vím.
Nebyl to útok zvířete, že ne?
Já je našel, Aarone. Tebe jsem našel u jejich těl.
Když jsem je uviděl, věděl jsem, že na ně zaútočili upíři.
Proto jsem pokračoval v práci tvého otce,
aby se to už nikdy neopakovalo.
Doufám, že se ke mně připojíš.
Pokus se na mě nebýt naštvaný.
Vlezla jsem sem, když jsi byl v bezvědomí.
Pak nás tu Caroline zamkla. Je to jediný možný způsob.
Pusť mě odtud! Caroline!
Vím, že je to trošku extrémní,
ale ten pomalý přístup nefungoval.
Vidíš? Proto se na mě nesmíš naštvat,
protože když se naštveš, jsi neklidný a násilnický
a rveš lidem hlavy, ale já ti s tím pomůžu.
Caroline, pusť mě ven, než jí ublížím!
O to přece jde, Stefane.
Musíš překonat to, co spouští tvou PTSP, jinak mě zabiješ.
-Riskuješ svůj život. -Já už umírám, troubo.
Ty jsi jediný chceš, abych zůstala naživu. Teď ti pomůžu já.
-Nemůžu tu být. Prosím. -Jsi Stefan Salvatore. Skousni to.
Ne, ne, ne.
Wes se vrátí sem dolů,
a pak budeme oba nejnovější augustiniánský experiment.
Musíš mi říct, jak ses odtud dostal, Damone.
-To nechceš vědět, Eleno. -Proč? Myslíš, že tě za to odsoudím?
Damone, já tě miluju.
Miluju tě a tihle lidé tě pět let mučili.
Ať jsi udělal cokoli, nevadí mi to.
Dobře.
Další augustiniánský večírek byl v roce 1958.
Celý rok jsem pil Enzovy příděly.
On dostal sem tam pár kapek, aby neseschnul,
a zatímco on hladověl, já byl díky krvi navíc čím dál silnější,
přesně, jak říkal.
Přátelé, je skoro půlnoc, hodí se,
abychom si připili na Nový rok
sklenkou upíří krve, co říkáte?
Tak a máš to...
Uteč! Uteč!
Damone, musíme se odtud dostat.
Damone, hned!
Železník!
No tak, no tak. To zvládneš.
Enzo mi věřil.
Oheň už se vymkl kontrole.
Buď bych uhořel, nebo by mě znovu zajali.
Žádnou další příležitost k útěku už bych nedostal.
Tak jsem se rozhodl zachránit sebe.
Damone.
Je mi to líto, Enzo.
Damone, prosím.
A věděl jsem, že abych se zachránil, musel jsem se přestat starat o Enza.
Tak jsem si vypnul emoce.
Ne! Ne, nenechávej mě tady.
Nechoď! Prosím! Damone!
Nechal jsem svého přítele umřít.
Prosím, nenechávej mě tu! Damone!
No tak! Damone! Damone!
Potom bylo všechno v pořádku.
Všechno bylo v pohodě.
Jak to tam jde?
Nemůžu dýchat. Přijde mi, že umírám.
Využila jsem tenhle čas na přemýšlení.
Myslím, že na tom proroctví s dvojníky něco je.
Myslím, že jsi pořád zamilovaný do Eleny.
Myslím, že je ti mizerně proto, že si místo tebe vybrala Damona,
a ty chceš z tohohle zapadákova vypadnout
a být od jejich štěstí co nejdál,
ale přesto
pořád hledáš výmluvy, proč v Mystic Falls zůstat.
Myslím, že tvoje nejnovější výmluva jsem já.
-Já tě zabiju. -Správně.
Jo. Vydej to ze sebe, Stefane. Myslím, že tohle je zdravé,
ale nezapomínej, že než jsi mě nenáviděl, tak jsi mě miloval.
Máš důvod pro to, že sis pro tuhle konverzaci vybrala zamčený sejf?
Ano! Abych ti mohla předvést, že tvůj problém není tenhle sejf.
Jak mi to můžeš říct?
Problém je v tom, že neřešíš svoje skutečné problémy.
Smrt, kterou jsi cítil v tom sejfu, bolest z neustálého umírání...
Je pro tebe jednodušší zaměřit se na fyzickou bolest
než na emocionální bolest z toho, že tě Elena opustila.
Tvůj problém je, že nejsi v kontaktu s realitou přítomnosti,
takže tě vrátím zpátky do současnosti, ano?
Chceš se ze mě teď krmit, nebo mi zachráníš život?
Bojuj s tím, Stefane, bojuj s tím!
Jsem tady.
Jsem tu s tebou.
Jsme spolu.
Byli jste tak potichu, že jsem se začala bát.
Vidíš? Dostal ses odtamtud živý.
-Co je to sakra za místo? -Aarone?
Super. Mini-Wes.
Neměl jsem tušení, co Wes dělá. Ani jsem nevěděl, že je tady sklep.
-Aarone, musíš nám pomoct. -Chci znát pravdu.
Když jsme se setkali u Meganina pomníku, vyptávala ses mě.
-Nešikovné ruce, kovboji. -Nikdy jsem nedržel žádnou zbraň
a nikdy jsem nikoho nezabil, na rozdíl od tebe.
O čem to mluvíš?
Wes říkal, že Megan zabil upír.
-A ty myslíš, že to byla Elena? -Ne.
Megan zabil někdo uvnitř domu. Ještě jsem nebyla pozvaná...
Wes taky říkal, že moje rodiče zabil upír.
-Možná, že jsi to byla taky ty. -Ne. To není možné.
Proč by ses o mě tak zajímala?
-Uklidni se. -Proč předstírat, že jsme přátelé?
-Vždyť je upír! -Ne ten, který zabil tvoje rodiče.
Byl jsem to já.
Co jsi to řekl?
-Začni mluvit. -Damone, co to děláš?
Po tom požáru v roce 1958 byl Enzo mrtvý,
takže jsem svou pomstu musel vykonat sám.
Ano. Teď už to mám.
Až zlikviduju celý ten spolek,
zabiju každého člena Whitmoreovy rodiny.
Říkal jsem, abys zapojil představivost.
Až na jednoho člověka.
Nechám toho člověka dospět a založit rodinu
a pak Whitmoreovy začnu zabíjet znovu.
Tak budu pokračovat po celé generace,
nechám jednoho člověka nést to jméno,
a pak budu vraždit generaci za generací, pořád dokola.
A přesně tak jsem to udělal.
-Kolik jsi jich zabil? -Od roku 1958?
Přestal jsem počítat.
Kdy jsi zabil posledního?
-Damone, kdy jsi zabil posledního? -Před pár měsíci.
Jmenovala se Sara. Abych ji našel, musel jsem jet až do Charlestonu.
Byl to víkendový výlet. Ty jsi o tom nevěděla.
Ale tehdy už jsme byli spolu.
Začínali jsme léto našich životů.
-To jsem vůbec netušila. -Říkal jsem, že to nebylo hezké.
Ne!
Pomozte mi! Vím, že jsem upír, ale tohle je fakt hrozně těžké.
Stefane?
Haló!
Aby bylo jasno, rozbil jsem jen jedno.
To křeslo bylo hnusný. Bez něj ti bude líp.
Takže jsi celou dobu přece jen měla pravdu.
Bylo pro mě jednodušší soustředit se na fyzickou bolest než na rozchod.
Musím to nechat plavat.
Takže to přiznáváš. Vím, co dělám.
Abych k tobě byl upřímný, já nikdy nevím, co děláš, Katherine.
No, Stefane, někdy...
to nevím ani já.
Třeba jako teď...
například.
Ahoj, Eleno. Dneska budu nejspíš spát u mámy.
Oficiálně se mi stýská po domově,
tak se ti ozvu, až...
Stefane...
Panebože.
Zavolej mi hned, jak si ten vzkaz poslechneš!
Mrzí mě, že jsi to o svých rodičích musel zjistit takhle.
Zjistil jsem, že mi celý život lhali. Co se to tady sakra děje, Wesi?
Půjdou po mně jejich přátelé? Musím se někam odklidit?
Budeš v pohodě. Prostě jdi do školy, žij svůj život.
Brzy si promluvíme.
Tohle jsem si asi zasloužil.
Eleno?
Eleno! Eleno!
Co se to děje?
Vítej. Jsem 12144.
Jmenuju se Enzo.
UPÍŘÍ DENÍKY
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 .