Tidigare på "The Vampire Diaries":
-Elena. -Stefan.
Kärlek förde mig till Mystic Falls och kärlek drev mig därifrån.
Jag älskar dig, Damon.
-Silas. -Hej, min skugga.
-Bonnie är död, Elena. -Jag kan inte fatta att hon är borta.
Vi gör vad som helst för att skydda dem vi älskar.
Katherine, han behöver ditt blod för att bota sig själv.
Silas, du skulle du ta tillbaka Bonnie från andra sidan.
Hon är en kuslig kopia av min älskade Amara.
Jag måste bli botad.
Amara är botad. Ödet för andra sidan vilar på en levande människa-
-som vi måste skydda.
Har du nånsin varit kär?
Kärlek? Hallå, ni två.
-Ja, vi är tillsammans. I kärlek. -Så bedårande.
Jag älskar kärlek. Det gör jag. Ja.
Jag har också en själsfrände.
Kärlek vid första ögonkastet, en kärlek som varar för evigt.
Hon heter Amara.
När jag först träffade Amara, var jag med en annan-
-så jag bedrog henne. Vilket, för att vara ärlig...
Det hade inte varit så farligt-
-men det visade sig att den andra kvinnan var en rasande galning.
När hon fick reda på att jag var otrogen mot henne-
-flippade hon ut och förvandlade Amara till sten.
Bokstavligt talat, Medusa-stil.
Är du okej?
Vad menar du? Tror du att jag är galen?
Varför det? Det enda jag velat de senaste 2 000 åren-
-är att återförenas med mitt livs kärlek. Hur är det galet?
Det där med sten var lite galet.
Eller det där med 2000 år.
Nej, vi var odödliga, men inte längre. Hallå?
Poängen är att jag äntligen fick chansen-
-att hålla Amara i mina armar, och vad gör hon?
Hon körde in en glasbit i artären. Titta.
-Titta. -Nej, tack. Nej.
Här har ni mitt råd. Lev livet.
Njut av kärleken medan den varar.
Tills för ett par dagar sen var jag synsk, odödlig, kär.
Nu har jag ont i halsen, min själ är krossad-
-och jag sitter på en busshållplats i Delaware.
-Du är i Philly. -Är jag i Philly?
Gud, det är ännu värre.
-Vad är det, älskling? -Jag vet inte.
Prata med mig. Gud. Vad är det som händer?
-Vad gör du med honom? -Jag gör vätska av hans inre organ.
Glömde jag att nämna att jag är en häxa?
-Snälla, sluta! -Nej, jag är förbannad på världen...
...och jag tar ut det på din så kallade älskare.
-Snälla. -Du är nog mitt nästa offer.
Herregud.
Ser man på.
Otroligt. Kärleken är så nyckfull.
Otroligt. Upp med dig, kompis.
Kom igen. Upp med dig. Det är bra.
Bussar, å andra sidan...
Är beprövade och äkta.
Hej, min skugga.
Silas.
Sluta.
Stefan.
God morgon. Jag har gjort kaffe.
-Har du sovit okej? -Inte direkt.
Första kvällen i din egen säng.
Inte lika bekväm som Tessas soffa?
Om vi ska prata om Tessa, behöver jag nog koffeinet.
-Varför väckte du mig? -Jag saknar dig.
Det känns som att jag förlorade en vän när du förlorade minnet.
I stället för att beskriva hur mycket vi betydde för varann-
-kanske vi kan börja på ny kula.
Hej. Jag heter Elena.
Jag var på väg till Portland.
Va?
När jag tog Silas till stenbrottet.
Jag sa hej då till Lexi och bestämde mig för att köra vidare västerut.
Vänta lite. Hur kan du minnas det?
Mina minnen är tillbaka.
Verkligen? Menar du allvar? Hur då?
Tessa kom hit i går kväll-
-och hon tog bort besvärjelsen som stekte min hjärna-
-och allt är tillbaka. Jag kommer ihåg allt.
Stefan, det är toppen.
Det är fantastiskt.
Oktober, 1852.
Du bröt min näsa när du försökte lära mig att slå en högerkrok.
Men inte med flit, bara för att vara tydlig.
Hur mycket betalade du för den skrotiga motorcykeln du kör?
Kuggfråga. Du köpte den.
Men jag gissar att den var ganska dyr.
Så Tessa gav tillbaka dina minnen? Utan förpliktelser?
Det var inte direkt en gåva. Det var mycket att ta in på en gång.
Allt från att blåsa ut ljusen på min första födelsedagstårta-
-till att drunkna i ett kassaskåp.
Stefan?
Ta det lugnt, kompis.
Stefan, vart tog du vägen?
Allt det där, och jag minns fortfarande inte min egen styrka.
-Vad var det för ljud? -Det är...
-Vi har ett problem. -En dubbelgångare.
Ja. -Katherine?
Nej, nej. Inte Katherine.
Jag vet inte.
-Jag vet inte. -Vad är det för fel på henne?
Tessa gjorde henne till en sten och höll henne i en låda i 2000 år.
Hon blev väl knäpp, som killarna på den öde ön som pratade med bollar.
Jag vet inte, sade jag!
Är den här tjejen det enda som håller ihop den andra sidan?
-Ja. Hon är ankaret. -Lämna mig ifred.
Så länge hon lever kan vi fortsätta försöka få tillbaka Bonnie.
Jag vet inte, sade jag!
Med tanke på att hon är odödlig, så har vi gott om möjligheter.
Men igår gjorde hon hål i Silas hals och sög botemedlet ur honom.
Hon är inte bara galen, hon är dödlig-
-så hennes mänskliga hjärta måste slå tills vi får tillbaka Bonnie.
Hur tänker du göra det?
Silas tummade på att göra en formel för att få tillbaka henne.
Men han tar god tid på sig tillbaka.
Sluta, Amara.
Nej!
Nej. Nej. Låt mig dö. Jag vill dö.
Vi får hoppas att kärleken är blind eller döv.
Det visar sig att det inte är så lätt att hålla Amara vid liv.
Jag undrar vad som händer om hon dör och andra sidan blir förstörd.
Tror du att det blir ett vitt ljus och sen ingenting?
Det gör väl inte ont? Det skulle suga.
Bon. Det är nåt jag vill berätta för dig.
Det finns tre saker jag vill berätta.
Våga inte ge mig ett farvältal.
Det här är inget farväl. Det är det första.
Jag vet att på ett eller annat sätt kommer du alltid att vara här.
Den andra är: Tack för att du gav ditt liv för mig.
Jer.
-Och det tredje är... -Vänta! Säg inget.
Om du låter bli måste vi vänta till en annan gång.
Vilket betyder att det blir en annan gång.
Jag är inte säker på att det fungerar så.
Gör det bara, okej?
Vad är det jag ser? Blodpropp? Tumör? Vad är det?
Jag undersökte ditt blod, Katherine. Det är rent.
Mitt hår blir grått och tänderna faller ut.
Jag vet inte vad det betyder, men jag är inte frisk.
Patienten är irriterad. Är det ett symtom eller personlighet?
Personlighet. Berätta nu vad fan det är som händer med mig.
-Du åldras. -Va?
Du sa att du förvandlades till en vampyr för 500 år sedan.
Vi kan väl säga att tiden kommer ifatt dig.
Okej, okej. Hur stoppar vi den?
Det går inte. Livet som går sin gilla gång. Lite snabbare än vanligt.
Hur mycket snabbare?
Om det fortsätter i den här takten, har du ett par månader.
Jag är ledsen.
-Hej, Damon. -Nämen, titta vem som svarar.
Är din sekreterare sjuk?
De föredrar "administrativ assistent", tack ändå.
Jag lärde mig det på bussen. Trevligt folk här.
Åker du buss? Inte för att låta som en idiot, men det är bråttom.
Vet du vad som är bra med bussen? Öppna vägen, Damon.
Tid att fundera. Vanliga människor i sin normala miljö.
Visste du att bensin kostar över 75 cents per liter?
-Det verkar oroa folk. -Det är inte läge för en kris.
Du måste återuppliva Bonnie innan din galna själsfrände-
-tar livet av sig och förstör den andra sidan.
Ja, jag har funderat på det. Amara måste dö.
-Ursäkta? -Min stackars Amara.
Alla år fast i sten lämnade henne bakom flötet.
Om hon inte vill tillbringa mer tid på jorden gör jag gärna slut på det-
-och tillbringar evigheten i livet efter detta med henne.
Om du vill döda henne, varsågod, så slipper jag besväret.
Inte förrän du tar tillbaka Bonnie, Löften och metaforiska handslag.
Jag har tänkt på det också.
När jag sa att universum vill föra samman våra dubbelgångare-
-skrattade du åt mig.
Om du inte vill får tillbaka Bonnie, bryter du ditt löfte till Elena.
Tanken på att riskera ert förhållande ger mig perverst mycket glädje-
-så jag bestämde mig för att inte hjälpa dig, Damon.
Vi ses snart. Jag ser fram emot att allt det här är över. Hej då.
Jesse! Vi skulle ju plugga.
Var är du? Jag är orolig. Ring mig.
-Det var patetiskt. -Ursäkta?
Lämna ett meddelande till en pojke som inte är intresserad av dig.
-Vem är du? -Jag letar efter Katherine Pierce.
Jag hörde att hon bodde här, så jag kollade ditt rum.
-Va? Gick du in i mitt rum? -Vet du var hon är eller inte?
-Katherines vänner är också slynor. -Jag är inte en vän.
-Skojar du med mig. -Jag måste prata med dig.
-Hur känner ni varandra? -Katherine är min...
Hon är min stylist. Hon klipper mitt hår.
Okej. Som du vill.
Vad vill du?
Sätt dig. Du har undvikit mig.
Jag har varit upptagen.
Sätt dig.
Vi måste köpa lite tid. Skydda Amara.
Vi kanske ska flytta henne.
Silas är en häxa. En levande GPS-sändare. Han hittar henne.
Det få inte ske förrän Bonnie är tillbaka.
Lyssnar du inte? Han kommer inte att ta tillbaka henne.
Ska jag bara ge upp? Kom igen, Stefan, du fick tillbaka minnet.
Du känner mig nog bättre än nån annan.
Tror du verkligen att jag tänker ge upp?
Du har rätt. Jag känner dig. Du sätter ditt hopp på fel ställen-
-och ibland på fel människor.
Silas måste dö och göra slut på vårt lidande.
Så länge han lever behåller jag hoppet att han kan hjälpa oss.
Som nån som tillbringat tre månader i ett stenbrott på grund av killen-
-skulle jag inte hålla andan. Vitsen var avsiktlig.
Silas måste dö, och jag måste vara den som dödar honom. Punkt slut.
Hur är det med vår mentalpatient?
Jag antar att alla år gjorde henne galen.
Slappna av. Jag kommer med middag.
Jag känner dig.
Jag tror inte det.
Du är jägaren. Jag glömmer aldrig ett ansikte.
Men Silas dödade dig. Du är död.
Jag var död, men jag kom tillbaka.
Hur då?
Hur, sade jag.
Det var du, va? Du är en häxa! Du tog honom tillbaka.
-ser du mig? -Det är klart att jag ser dig.
Jag är inte blind. Jag har ögon.
Eller är du död?
Jag är förvirrad. Jag vet inte skillnaden mellan levande och döda.
Kan du se folk på andra sidan?
Jag är ankaret till den andra sidan. Jag kan se allt.
Rör mig inte. Snälla, gör det inte... Rör mig inte.
Jag kan röra vid henne.
Okej, det är konstigt.
Jer, jag tror jag har en idé.
Amara såg Bonnie och Bonnie kunde röra vid henne.
De hade fysisk kontakt.
Det är som om Amara har en fot på varje sida, eller nåt.
Finn Amara på båda ställena samtidigt? Här och andra sidan?
Då är hon inte helt galen...
Hon bara pratar med döda, övernaturliga varelser i vår källare.
-Det är inte poängen. -Om inte Silas tänker hjälpa oss...
-tänk om Bonnie kan bli likadan?
Tänk om hon fanns på båda sidor samtidigt?
-Tänk om hon blev ankaret? -Du har rätt.
Jeremy, du har rätt. Vi behöver bara någon som kan kasta besvärjelsen.
-Säg inte den jag tror. -Tänk på det.
Silas vill att Amara ska dö.
Och Amara vill att Amara ska dö.
Vilka, förutom vi, är de med störst intresse av att det inte händer?
Jag hoppades att vi kunde prata.
Jag hoppades att du var min kinamat. Hej då.
Du minns Amara? Brunett, bruna ögon? Jag är inte kär i henne.
Vad är det med henne?
Hon tog botemedlet, hon vill dö, och vi har henne.
-Men hon lever? -Silas är på väg för att döda henne.
Han är besatt av att förstöra andra sidan, så att han och Amara-
-kan leva lyckliga i alla sina dar i livet efter detta.
Du hade rätt om dubbelgångarna. De dras mot varandra.
Hur känns det att säga "vad var det jag sa"?
Som om jag vill skjuta eldklot på Silas och dränka honom i syra.
Det var det jag trodde. Vad säger du om att vi gör ett avtal?
Har du inte hört att det är otur att döda din dubbelgångare?
Ja, men om jag inte dödar honom, så vinner han.
Och om han dödar dig först?
Häxor är inte så lätt att döda.
Vi har precis fått tillbaka dig, Stefan. Gör inget galet.
Vi har båda varit ute efter hämnd och det är inte värt det.
Det fanns stunder i kassaskåpet-
-en stillhet i tiden-
-när jag var död innan jag återuppstod igen.
Jag tänkte på saker i det förflutna som gjorde mig glad.
Saker som gav mig hopp.
De sakerna höll mig frisk.
De tvingade mig att hålla fast-
-när jag bara ville ge upp och stänga av min mänsklighet.
Men smärtan tog de stunderna från mig också.
Jag är så ledsen.
Varje gång jag blundar ser jag Silas knivhugga mig.
Jag känner mig själv drunkna.
Och jag måste få det att sluta.
Dödar jag honom inte blir jag galen eller stänger av min mänsklighet...
...eller både och.
Det här är min idé. För att hålla andra sidan på plats-
-behöver du nåt att förankra förtrollningen vid, visst?
Något starkt, typ någon odödlig.
Amara var ett bra val tills hon svepte botemedlet.
Tror du att nån som är död-
-men fast på andra sidan är en möjlig kandidat?
-Ett ankarbyte? -För jag har en frivillig.
Spöket skulle bli grinden mellan vår sida och den andra sidan.
Hon skulle påverka vår fysiska värld och den övernaturliga skärselden.
-Vad är problemet? -Det skulle kräva en massa kraft.
-Visst. Vad behöver du? -Jag behöver nåt att rita på.
Månen är inte full, det kommer ingen värdig komet på ett par miljarder år.
Tänk efter. Jag har en flickvän hemma som saknar sin bästa vän-
-och en galen suicidal fripassagerare. Det är löjligt.
Dubbelgångarna. De är mäktiga, mystiska, naturligt återkommande.
Vill du ha dubbelgångarblod? De är överallt.
Hur många vill du ha?
Ni hatar skräpmat. Ni kallar det giftigt gift.
Jag har bestämt mig för att leva livet.
Får jag gå nu, läskiga vampyrdotter?
Du har undvikit mig. Jag gillar inte det.
Uppenbarligen.
Vi hade ett ögonblick, du och jag. Det fanns ett band. Jag kände det.
Och sedan ingenting. Du övergav mig igen.
Okej, först av allt övergav jag dig aldrig.
Du togs ur mina armar vid födseln-
-för att min far tyckte att jag var en skamlig slampa.
Och för det andra... Det har gått 500 år.
Måste vi verkligen skapa band som mor-och-dotter?
Det är lättare att leka främmande.
Förlåt att jag avbryter världens konstigaste lunch-
-men du med dubbelgångarblodet, plikten kallar.
Underbart. Nu när Katherine är människa och skör-
-tror alla att de kan köra med henne.
Bort med tassarna, okej? Jag kommer.
-Vi är inte klara. -Jo, det är vi.
Så du bor i ett enormt hus-
-med två dubbelgångarna som är ämnade för varandra.
Det måste vara ett tv-program.
Var är den gamla slynan?
Häråt.
Det var allt.
Ser man på, är det inte hon som skapade tusentals dubbelgångare.
En liten fågel sa att du inte njöt av ditt odödliga liv.
2000 år, och du har inget att säga?
Ingen ursäkt?
Jag är ledsen.
-Va? -Jag är ledsen.
Det var väl det du ville höra?
Hur jag har lidit?
Hur varje ögonblick av mitt liv har varit ett helvete. Det har det.
Min synd var att bli kär, och jag har lärt mig min läxa.
Du vinner.
Du vinner, snälla döda mig.
Snälla. Snälla, döda mig.
Oroa dig inte.
Så fort någon annan blir ankaret ska jag göra det.
Och eftersom du bara än en icke-övernaturlig människa-
-kommer du att dö medan Silas är fast på andra sidan.
Sen kan du och Silas-
-tillbringa evigheten isär.
Och det kommer att vara fantastiskt för mig.
Själviskt, alltså.
Den söta är här.
-Hon är din. -Låt mig gissa. Du måste vara...
-...vem? -Låt oss vara tydliga.
Jag bryr mig inte om Bonnie Bennett andra sidan eller Elena.
Du vill ha nåt. Chockerande.
Jag hade botemedlet du skapade i mina ådror-
-och när Silas sög det ur mig-
-började jag åldras fortare än normalt.
Jag är döende, och jag vill att du fixar det.
Du skapade botemedlet, gör nu något som stoppar åldrandet.
Annars blir det inget blod.
När ritualen är klar, och Bonnie är ankaret...
-...ska jag stoppa det. -Tack.
Var är Tweedledee och Tweedledum?
-Vad är det där? -Bonnies häxbok.
-En vadå? -En bok med magiska formler, idiot.
De är en talisman. Eftersom inte Bonnie kan närvara-
-får häxboken duga. In med händerna, handflatorna uppåt.
Förlåt raring, gjorde det ont?
Jag har varit med om värre.
Ta det lugnt. Jag är bräcklig.
Skrytmåns.
-Nej. -Är det färdigt?
Nej, det är inte färdigt.
-Vad är det som händer? -Silas.
Visa dig, din jävel!
Jag kan inte se nåt. Kan du det?
Det finns ingen elektricitet i hela huset. Vad hände?
-Silas är här. -Silas är skyldig mig en säkring.
Vänta lite. Jag ser bara två dubbelgångare.
-Var är galningen? -Och var är de andra?
-Ingen dålig show, Silas. -Tack.
Du har inte sett mitt livs kärlek springa omkring, har du?
Nej. Du kanske inte skulle ha släckt ljuset, ditt geni.
Du har fått 2000 år att se oss lida. Du har haft ditt roliga.
-Varför kan du inte bara släppa det? -Jag kanske inte är skapad så.
Ärligt talat tycker jag synd om dig.
Hatisk hämnd är för folk utan äkta kärlek.
I 2000 år har du väntat på att jag ska dö för att få vara med mig.
När universum hela tiden visste att jag hörde till nån annan.
Gör inte det hela ditt liv till ett enda stort slöseri?
-Jag älskade dig. -Ställ dig i kö.
-Kass tajming, Stefan. -Jag håller inte med.
Amara är på andra sidan egendomen. Ni har tio minuter på er.
Jag är lite upptagen just nu med att se min nemesis i smärta.
-Jag vill inte rädda Amara. -Jag vet det.
Därför tänker jag föra bort henne, och hålla henne vid liv-
-medan alla andra jagar dig som ett djur.
Du har nu nio minuter kvar.
Katherine?
Vad håller du på med?
Tessas dumma icke-kirurgiska snitt slutar inte blöda.
Här. Hela.
Vad är det?
Inget. Bara ännu en tragisk bieffekt från botemedlet.
Tydligen vill inte universum att jag läker med vampyrblod.
Dumma universum. Hitta häxan så hon kan slutföra besvärjelsen.
Nej. Inte en chans.
-Kan inte en häxa få vila i frid? -Det är ett köttsår. Upp med dig.
Du är inte klar än. Kom igen.
Amara.
Jag älskade dig.
Det gör jag fortfarande.
Men jag kan inte leva längre.
Försök förstå.
Jag förstår.
Jag älskar dig.
Silas, snälla.
Jag är redo.
Minns du mig?
Jag minns dig.
Förlåt. Är det svårt att andas?
Är halsen täppt? Börjar rädslan för att dö tränga sig på än?
Jag har hört att alla känslor är förhöjda för en vampyr.
Alla minnen måste äta dig levande just nu, Stefan.
Hur är det att dö? Jag har aldrig gjort det.
-Du måste ha tusentals gånger. -Sluta.
Sluta? Jag spenderade 2000 år ensam i en grav.
Du var inlåst i tre månader?
Se på dig. Du ser hemsk ut.
Kassaskåpet var lätt, eller hur? Att bli bortglömd...
...det är den riktiga plågan.
Silas.
Stefan och Amara är inte inne.
För att Stefan tog henne. Du måste hitta honom innan han blir dödad.
Han lurar bort Silas så att vi kan avsluta det här. Han klarar sig.
Han har ont.
Damon, han tänker inte klart.
Silas lade honom i kassaskåpet, men vi borde ha hittat honom.
Snälla, hitta honom. Vi kan inte förlora honom igen.
Okej.
Vår framtid börjar nu.
Nej. Amara.
Drick det här. Drick.
Lite mer.
Nej. Okej? Du...
Stanna hos mig. Titta på mig. Titta på mig, Amara.
Amara. Titta på mig.
Jag har varit i helvetet i 2000 år.
Vad är fem minuter till? Du...
-Låt mig dö. -Nej. Amara.
Kom igen. Snälla.
Jag kom för att säga adjö.
Vad pratar du om? -Tessa gör besvärjelsen.
-Amara är döende, Jer. -Nej.
-Det är omöjligt. Damon... -Sluta. Vi har inte mycket tid.
Amara. Amara. Amara.
Säg mig den tredje saken.
-Bon. -Berätta, snälla.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
Jag är inte redo att släppa dig.
Jag känner dig.
Bonnie?
Snälla, säg att det är på riktigt.
Kan ni se mig?
-Det funkade, Bonnie. -Det fungerade. Det fungerade.
-Du är här. -Tack.
Gud! Åh, Gud!
Vi kan vara rumskompisar. Vi har en extra säng.
Vi kan rensa ut halva garderoben... -Caroline.
Förlåt. Jag är bara... Jag kan inte fatta att du är här.
Jag är här.
Jag är tillbaka.
Jag saknade det. Jag saknade värmen.
-Jag blev aldrig varm på andra sidan. -Jag har saknat det här.
Att hålla din hand.
Jag tänker aldrig släppa dig igen.
Jag är redo. Då kör vi.
Du. Okej.
Vill du att jag ska stoppa åldrandet? Köp en antirynkkräm.
Jättekul. Men jag blir inte yngre, så rappa på.
Att förändra nåns livsspann är vad som satte igång alltihop från början.
Jag har lärt mig min läxa. Jag tänker inte rädda dig.
Ursäkta mig?
Jag vann.
Amara är borta.
Och Silas väntar på mig på andra sidan.
Nej... Nej!
Hjälp henne! Hon dör!
-Dö inte. Jag behöver dig. -Sann kärlek segrar.
-Universum bli fördömt. -Nej!
Nej.
Du är ankaret nu.
Tessa.
-Var kom du ifrån? -Jag är död.
Du kommer att känna min död, när jag går förbi dig.
Du kommer att känna varje dödsfall.
Varje övermänsklig varelse som går över till andra sidan går genom dig.
Förlåt. Det kommer att göra ont som fan.
-Han är död. Det är över. -Ja, det är över.
-Är du okej? -Jag mår bra.
Se på mig och säg att det funkade att döda Silas.
-Att du kommer att bli bra nu. -Varför är det så viktigt för dig?
-Jag vet hur mycket han tog från dig. -Ja, och han är död.
Och när du led i kassaskåpet-
-och höll fast vid varje sekund-
-så att du inte skulle förlora mänskligheten-
-var jag lycklig.
Jag fick allt jag ville ha, Stefan.
Jag fick vara kär. Jag hade mitt livs sommar.
Jag fick tillbaka Bonnie.
Jag måste veta att det fungerade.
Jag måste veta att det kommer att ta bort ditt lidande.
Jag måste veta att du kommer att bli bra.
Jag ville att det skulle vara du.
När kassaskåpet öppnades och nån hittade mig...
...ville jag att det skulle vara du.
Jag ville att det skulle vara ni.
Hej.
-Nu när Bonnie är tillbaka... -Är rummet fullt.
Jag fattar. Jag ska bara hämta mina saker.
-Tack för det du gjorde i dag... -Det räcker.
Jag dödade dig en gång. Glöm inte det. Vi hatar varandra, okej?
Ja, det gjorde du. Och ja, det gör vi.
Var är min väska?
Den är redan packad.
Du igen?
Jag går nu, Katherine. Jag är på väg tillbaka till Prag.
Och jag skulle vilja att du följde med mig.
Vi kan åka till Bulgarien. Spåra våra liv.
Jag vet inte vad för sorts sjuk fantasi du har om oss-
-men det är allt det är - en fantasi.
Jag sliter hellre ur mitt hjärta än umgås mer med dig.
Och jag är människa nu, så det skulle inte bli så lätt.
Jag vill inte känna dig.
Mor-dotter? Är hon din...?
Jag gör dig en tjänst, Nadia.
Okej? Jag kan inte finnas där för dig.
Ta en ordentlig titt.
För du kommer aldrig att se mig igen.
Hej, min skugga.
Se på mig och säg att du kommer att bli bra nu.
Han är död. Det är över.
Det är över.
Nej.