Az előzmények
-Elena vagyok. -Stefan vagyok.
A szerelem hozott Mystic Falls-ba. És az is üldözött el.
Szeretlek, Damon.
-Silas. -Helló, árny-énem.
-Habár máris sokat vesztettünk... -Bonnie meghalt, Elena.
Nem tudom elhinni, hogy nincs többé.
Mit művelsz a testvéremmel?
-Stefan. -Fogalmam sincs, hogy kik vagytok.
Mégis egyre több ellenségünk van.
-Melyikőtök Katherine Pierce? -Ő az.
-Élve kell nekem. -Mit akarsz tőlem, Silas?
A véred a gyógyír, Katherine.
Dr. Maxfield vagyok. Jó, hogy vámpírvér van a testedben,
mert ez az első lépés egy új vámpír teremtéséhez, és ez a második.
Dr. Maxfield, kérem! Miért teszi ezt velem?
Az egész belsőm lángol. Éhes vagyok.
62547-es alany.
A kezdeti átalakulás után az alany már három napja nem kap enni.
Az alany gyenge, de éber.
A bal és a jobb felső szemfog normális a vérstimuláns eltávolítása után.
Mit művel velem?
A pupillák teljesen kitágultak, a fényérzékenység...
A fényérzékenység 10-es skálán legalább 11-es.
Mi a csuda történik velem? Miért vagyok ilyen éhes?
-Mit művel velem? -Az alany zavarodott, de tudatánál van.
A személyisége épnek tűnik.
Továbbra is az éhségre fókuszál.
Mindent egybevéve, tökéletes jelöltnek tűnik.
Vámpírnaplók Vámpírok Bálja
Kedves naplóm
nincs még eleged, amiért folyton a halálról írok?
Négy napja, hogy Bonnie meghalt,
vagyis négy napja tudtam meg, hogy meghalt.
Azt akarta, hogy jöjjek vissza a fősulira, szóval itt vagyok
a fősulin. Tanulok, órára járok,
próbálok továbblépni, mint mindenki más.
Stefan-nak a legkönnyebb.
Nem is emlékszik Bonnie-ra.
Bár igaz, hogy senki sem látta mostanában, csak Caroline,
aki újra Tyler-rel van.
Tyler segít elterelni a gondolatait.
Finoman szólva.
Én is találtam magamnak elfoglaltságot,
Dr. Wes Maxfield-et.
A szobatársamat megölte egy vámpír, Dr. Maxfield pedig eltussolta.
És szeretném tudni, hogy miért.
Jó, hogy visszajöttél.
-Jössz a jelmezbálba este? -Ki nem hagynám.
Ugyanis, minél több dolog foglalkoztat,
annál kevesebb időm van hiányolni Bonnie-t.
Itt vagyok, Elena.
Te is hiányzol nekem.
De addig is azt képzelem, hogy Bonnie vigyáz rám,
mert ő már csak ilyen
Damon
Lebuktál!
-Szia. -Szia.
-Miss Három Napja Kerülöm a Pasimat. -Nem is kerüllek. Dumáltunk.
Sms-eztünk. Egyszer.
"Akarsz lenni a plusz egy főm a jelmezbálon?" Kacsintós arc.
Amire nem is válaszoltál.
Gondolom, akkor ez a személyes látogatás igent jelent?
Határozottan. Talán. Elgondolkodom rajta.
8-kor kezdődik. Caroline szerzett jelmezt.
-Hova mész? -Órára. Sietnem kell.
Ó, mielőtt elfelejtem, beszéltem a felvételi osztállyal, és a főszakod...
dobpergés... Szociológia!
Mi lenne, ha most nem dumálnánk a suliról?
És igéztem neked egy egyágyast.
A koleszról sem akarok dumálni.
Dumálhatunk arról is, hogy mekkora bunkó voltál, hogy nem hívtál vissza.
Hányszor kell még elmondanom?
Egy falkának segítettem egy olyan helyen, ahol nem volt térerő.
Mázlid van, hogy kitaláltam, hogy tudod jóvátenni.
Azt hittem, már jóvátettem.
Jó néhány tucatszor.
Te fogsz elkísérni a Whitmore történelmi bálra.
A mire?
Évente egyszer az egész gyűjteményüket kiállítják,
és mindenki híres történelmi személyiségnek öltözik.
Stefan-nak is szereztem jelmezt, még ő is eljön. Ne már Tyler.
Annyira arik lennénk Bonnie és Clyde-ként!
Komolyan?
Igazad van, ne dumáljunk.
Szia.
Elena vagyok. Megan a szobatársam volt.
-Te is ismerted? -Gyerekkorunktól kezdve.
Részvétem.
Szánalmas egy emlékhely.
Gondolom, nem túl menő gyászolni egy főiskolai kampuszon.
Mindenki másképp gyászol. Van, aki virágot hoz,
és van, aki azt teszi, amit a szerettei akartak volna.
Megan azt akarta volna, hogy még itt lehessen. Életben.
Azt mondták, hogy öngyilkos lett.
Igen, tudom, hogy ezt mondták.
És szerinted akkor mi történt?
Figyelj, hogyha fontos volt neked,
hozz neki napraforgót. Nagyon szerette.
-Várj! Neved is van? -Igen, van.
Térj a lényegre, Silas. Mit akarsz?
-Katherine-t akarom, mégis mit gondoltál? -Ahogy én is.
Éppen ezért csakliztam el előled.
Majd akkor kapod meg a barna szemű gyógyíres flaskádat, ha végeztem.
De egész éjszaka nálad volt.
-Mégis meddig kell még? -Halhatatlan vagy, nem?
-Mit számít neked néhány óra? -Elmondom, mi a szitu.
Nem érdekel, hogy mit akarsz, csak az érdekel, hogy én mit akarok.
Egy kissé önző típus vagyok.
Akkor miért nem agykontrollozol meg egy városnyi
embert, hogy kiderítsd, hogy hol tartom fogva?
Ja, persze. Nem tudsz.
Tisztában vagyok az erőm jelenlegi korlátozottságával, köszönöm.
És habár az agyam most eléggé le van pusztulva,
hála egy őrült, levakarhatatlan ókori menyasszonynak
attól még ugyanolyan zseniális és ravasz vagyok,
és gyorsan jártassá válok a mobiltelefon nyomkövetésben.
Adok egy tippet, mint nő a nőnek.
Ne húzd fel a gonosz erőket.
És ha túszként akarsz tartani, az a minimum, hogy rendesen etetsz.
Majd útközben ebédelünk. Tűnjünk el innen.
Vagy adj át neki. Hadd kortyoljon a véremből,
hogy kigyógyíthassa magát a halhatatlanságból,
és akkor végre kereshetnénk magunknak valami kellemesebb szállást.
Adok egy tippet. Mint nő a nőnek.
Ne ajánld fel, hogy átadod magad a gonosz erőknek,
ha nem ismered a teljes sztorit. -Na mesélj. Mi a teljes sztori?
Silas-nek nem elég egyetlen korty, hogy kigyógyuljon.
Szüksége lenne minden egyes csepp vérre a testedben.
De már ember vagyok.
-Ha ezt megteszi, akkor... -Meghalsz.
Na gyerünk! Indulás!
Amint tudjuk,
egy pszichotikusan őrült pillanatában,
Bonnie visszahozott az életbe, és ebbe belehalt.
Nyugodjék békében.
Igazából most ott van.
Tökmindegy. Na.
Az a lényeg, hogy véletlenül ismerek egy természetfeletti lényt,
aki véletlenül meg akar halni,
és tekintve, hogy a természet egyensúlyra törekszik,
életet kér életért,
szerintem nagy kár lenne elpazarolni egy ilyen jó halált.
Mégis miről beszélsz?
Amiről Elena-nak csak akkor kell tudnia, ha már sikerült.
Na várj. Együtt akarsz működni Silas-szel?
Na...
miért hívtál ide?
Azért, amiért jöttél.
Neked segítség kell.
És én segíteni akarok.
Silas terve kezdettől fogva az volt, hogy megöli magát,
a lelke továbbáll, ahová tovább kell állnia,
és újra együtt lesz a szerelmével.
Fel akarom használni a halálát, hogy visszahozzuk Bonnie-t.
-Miből gondolod, hogy segítség kell? -Például abból, hogy még mindig itt vagy.
Szóval, miért nem vagy képes megölni magad?
A halálhoz halandónak kell lennie.
Ha halandó, akkor mágus.
És ha mágusként hal meg, akkor a Másik Oldalon ragad.
Már megpróbálta elhúzni a függönyt a Másik Oldal elől, de hiába.
Talán van B terve. Talán többet is akar, mint egyszerűen csak elhúzni a függönyt.
Tudja, hogy én nem hallom, ugye?
Szerinte Silas teljesen el akarja pusztítani a másik oldalt.
Az erős átkokat valami még erősebbel szokták megkötni.
A holddal, egy üstökössel, egy hasonmással.
A Másik Oldalt 2000 éve teremtették, és még mindig létezik.
Vagyis olyasmihez van kötve, ami szintén sokáig létezhet.
Egy mágikus horgony.
Az köti az átkot a Másik Oldalhoz.
Én el akarom pusztítani.
Qetsiyah, vagy Tessa, vagy bárhogy is hívatja magát manapság,
meg akarja védeni.
Szóval ő az egyetlen, aki tudja, hol van elrejtve a horgony,
de szerencsére, ott lesz a Whitmore történelmi bálon ma este.
Ez komoly?
Azt hittem, elveszítetted látnoki képességedet.
Így is van. De még mindig megvan a jó megfigyelő képességem.
És ma megfigyeltem, hogy vásárolt egy Cleopatra jelmezt.
Vissza az eredeti kérdéshez.
Mondjuk, hogy Silas elpusztítja a Másik Oldalt, kikúrálja magát, és mágus lesz.
Lehetséges, hogy kivet egy olyan bűbájt,
ami visszaadja Bonnie életét az övéért cserébe, amikor megöli magát?
Tulajdonképpen lehetséges, de ez ugyanaz a Silas, aki megölte az apámat.
Könyörtelen. És ha bűbájt vet ki,
annak következménye lesz, mert mindig van. Szóval nem.
A válaszom határozott nem.
Na, mit mondott?
-Benne van. -Mi?
-Akkor megállapodtunk? -Hát, félig-meddig.
Én felélesztek egy boszorkányt a halálommal,
de még nem beszéltük meg, te mit segítesz nekem.
Mert még nem mondtad el, hogy mit akarsz.
Ó, egy elég egyszerű dolgot.
Meg kell ölnöd az öcsédet.
Már 500 éve a nyomodban vagyok,
de azért lenne egy pár kérdésem.
Mi okom van rá, hogy válaszoljak?
Ha engedelmesen válaszolsz, akkor elengedlek.
Komolyan? A szabadságom egy kis kérdezz-felelekért?
Oké.
1864-ben
összefogdosták a vámpírokat Mystic Falls-ban.
Tényleg? Rossz a memóriám.
Sok vámpírt elárultál,
köztük a legjobb barátnődet, Pearl-t és a lányát, Annabelle-t.
Menekültem Klaus elől.
Egyedül kellett lelépnem, szóval bedobtam néhány vámpír nevét.
Nagy ügy.
Ezen kívül megszemélyesítettem egy tinit, hogy behálózzam a volt pasijaimat,
megrendeztem egy verekedést, hogy aktiváljam a szeretőm vérfarkas átkát,
és egyszer lecsaptam egy bunkó fickó ujjait egy henteskéssel. Az király volt.
És az, hogy elszakítottál egy anyát a lányától,
és megölted, hogy mentsd a bőröd?
-Mire akarsz kilyukadni? -Mesélek kicsit magamról.
Azért akartam vámpírrá válni, hogy levadásszalak.
Hogy kiegyenlítsem a pályát.
Hogy minden lépésedet nyomon kövessem, bármeddig is tart, hogy megtaláljalak.
Mindezt azért...
mert megölted az anyámat.
Párizsban történt.
1645-ben.
Párizsba cipőt venni járok A cipőkre emlékszem.
Viszont minden más ködös egy kicsit.
Úgy hívták, Lily Otoma. Menekültél Klaus elől.
Befogadott téged, de amikor a csicskásai megjelentek,
te rámutattál anyámra, és azt mondtad, "Ő Katerina Petrova.
Ő az, akit kerestek."
Úgyhogy elvitték.
Nem is akartál elengedni, igaz?
Igaz, de nem akarom, hogy üres gyomorral halj meg.
Indulás!
Hívd fel Damon-t és mondd el, hogy hazudtál.
Szóval a te kedvedért hazudhatok egész nyáron át,
-de hogyha én akarok valamit... -Silas túl veszélyes!
És engem visszahozni az életbe nem volt az? Dehogynem, belehaltál!
Azért tettem, mert Elena-nak szüksége volt rád.
-Most rád van szüksége. -Na és a következmények?
Mostanra már megtanulhattuk. A mágiával való visszaélésnek ára van.
Mi lehet rosszabb ennél?
Mi rosszabb annál, hogy látlak,
és hallak,
de nem tudlak megérinteni?
Ez nekem már nem elég.
Hadd próbáljon meg Damon visszahozni.
Csúcs, pedig nem is vagy benne a szervezőbizottságban.
Lehet, hogy küldtem nekik pár javaslatot.
Mondtam már, hogy te vagy a legdögösebb sorozatgyilkos?
Megnézve a felhozatalt, ezt akkor bóknak veszem.
Azt hittem, Stefan-nak is szereztél jelmezt.
Ő James Dean. Elnéző voltam vele. Úgy gondoltam, hogy az amnézia,
meg a vér utáni sóvárgás, meg a Damon-Elena dráma
miatt már eleget szenvedett.
Helló! Táncolj velem.
Kezdek beállni és szeretnék végre bulizni egy jót.
Menj csak. Én hozok piát.
Itt van Stefan.
Lady Boleyn Anna...
Mégis milyen elmebeteg vágatna le egy ilyen gyönyörű fejet?
Te, királyom, nem túlságosan gyengéd férjem.
Talán egy kis tánccal ki tudlak engesztelni, szépséges hölgyem.
Hát...talán majd később.
Vagy talán elárulhatnád, hogy mi bajod van. Halljam.
Bonnie meghalt három hónappal ezelőtt, és én mit csináltam?
Végig élveztem a nyarat. Veled.
Bűntudat. Én nem ismerem, de állítólag szar dolog.
Tudom, hogy nem az én hibám, hogy Bonnie meghalt.
-De hamarabb rá kellett volna jönnöm. -Elena...
néhanapján neked is szabad jól érezni magad.
-Jeremy egész nyáron hazudott nekünk. -Rá kellett volna jönnöm, Damon.
És tudom, hogy ez nem ugyanaz,
de nem fogom hagyni, hogy Megan halála is elsikkadjon.
-Ez meg ki a bánat? -Megan egyik barátja.
Azaz a legutóbbi tanú a Whitmore rejtélyben. Mindjárt jövök.
Helló, bárhogy is hívnak!
Klassz a pólód. Enyhén szólva.
Helló, bárki is akarsz lenni.
Boleyn Anna. Lefejezés előtt. Nyilván.
Lenyűgöző.
Szóval a jelmezedre tett bókkal kiérdemeltem egy bemutatkozást?
Miért akarod tudni, hogy ki vagyok?
-Te ölted meg Megan-t? -Dehogyis.
Akkor miért viselkedsz ilyen gyanúsan?
Mert körülöttem mindenki meghal.
Olyan, mint egy átok.
A barátaim, a családom.
Szép lassan mindenkit elveszítettem.
Úgyhogy, ha tudod, milyen a túlélő bűntudat, akkor békén hagysz.
Felejtsd el, hogy faggattalak.
Aaron.
Így hívnak.
Még találkozunk. Talán.
Nálunk az ital agyagkorsóban felszolgált föníciai bort jelentett.
Oké.
Fogalmad sincs, ki vagyok, mi?
Ne vedd magadra, de mostanában a legtöbb embert nem ismerem fel.
Tessa. Qetsiyah-nak hívtak.
Te ürítetted ki az agyamat.
Igen, de ne vedd magadra.
Csak a volt pasimnak szólt.
Hadd tegyem jóvá.
Meghívlak egy italra.
Ahhoz egy hordó se lenne elég.
Bocsáss meg.
Hát fivérem, pocsék szárnysegéd vagy.
Az ex-pasija a mai napig nem heverte ki.
-Pontosan minek is jöttünk ide? -Hát...
Helló, én.
Elmagyaráznád, miért is öltem meg az öcsémet?
Tessa átka összekapcsolta az elménket. Én elveszítettem a képességeimet,
Stefan pedig az emlékeit.
És ez szétkapcsolt?
Igen Damon, ismét tudok olvasni az elmédben.
Nem, nem hazudok.
Tudom, hogy túlságosan is élvezted, hogy kitörhetted a testvéred nyakát.
Meggyőztél.
Szédítem kicsit a boszorkányt, belenézek az elméjébe,
kiderítem, hol tartja a horgonyt. Neked pedig csak holtan kell őt tartanod.
Nem fog Tessa egy hangyányit gyanakodni,
ha az, akinek megsütötte az agyát, hirtelen odalesz érte?
Tessa az összes pasi közül Stefan-t választotta. Ez az arc egyszer már elbolondította.
Egy nő sosem felejti el az első szerelmét,
bármilyen rossz vége is lett.
-Hát visszajöttél? -Bajban vagyok?
Ha hihetek a bátyámnak, gyűlölnöm kéne téged.
-És gyűlölsz? -Ígértél egy italt.
-Jó! Szereted a tequilát. -Igen,
de a bacont még jobban.
Az én időmben csak bárány volt.
Senki se tartott disznóvágást.
Istenem, milyen gyönyörű a mosolyod.
Csak bámulni akarsz, vagy táncolni is felkérsz?
Figyu, nem akarsz lelépni?
A jelmezhez bilincs is jár, és te egyágyasban vagy.
Figyelj Caroline, nemcsak azért jöttem, hogy ágyba vigyelek.
Tudod. Ez csak a szuper mellékterméke annak, hogy egy fősulira járunk.
-Nem, úgy értem... -Mi az?
Csak örülök, hogy itt vagyok.
Szóval, hogy kerülsz te egy főiskolai jelmezbálba?
Klassz a ruhám. Legutóbb ezt nem igazán tudtam kiélvezni.
Ó, igaz is. Amiatt, hogy felültettek az esküvődön.
Ezt nem tudhatnád.
Azelőtt mondtam el, hogy kisütöttem az agyad.
Oké, lebuktam. Kérdezősködtem utánad.
Paranoiás vagyok.
Amiatt, hogy egy hazug, manipulatív féregbe szerettem bele.
Ugyan! Biztos volt valami jó tulajdonsága is a pasasnak.
Annyit tudunk, hogy nyilván rendkívül jóképű volt.
-Legalább volt humorérzéke? -Most védeni próbálod?
Nem, dehogy, csak tudod, már 2000 éve csakis a bosszú éltet,
és talán az, hogy gyűlölöd, csak ürügy, hogy foglalkozhass vele.
Talán egy részed még mindig szereti.
Hát remélem, hogy ezt hiszi.
Szeretném látni az arcát, amikor rájön, hogy mekkorát tévedett.
Oké, be kell vallanom, hogy egy részem
azt akarta hallani, hogy még mindig szeretsz.
Ilyen hatalmas az egóm.
-De mivel nyilvánvalóan tagadásban vagy... -Istenem, Silas...
Nos...
hol van a Másik Oldal horgonya?
Nem tudom, én is keresem.
Mi az, hogy nem tudod? Te alkottad.
Igen, de a Vándorok elrejtették, miután megöltek engem,
és egyfolytában mozgatják.
-Akkor mit keresel itt? -A függőm ezen a helyen van kiállítva.
Mágikus talizmán, ami növeli az erőmet.
A lokátor bűbájhoz kell, hogy megtaláljam a horgonyt.
Hát, akkor rajta.
És...
felejtsd el, hogy miről beszéltünk.
-Köszönöm a táncot. -Én köszönöm.
Helló.
Kitörted a nyakam?
-Aha. -És telepumpáltál verbénával?
Már csak egy Damon méretű önigazolás hiányzik.
Jaj de béna az új Stefan!
A régi Stefan hogy reagálna? Röhögne az egészen?
-Tudná, hogy ez nem róla szól. -Miért, kiről szól, Damon?
Rólad? Bizonyítani próbálod Elena-nak, hogy megérdemled őt?
Visszaszerzem a legjobb barátját! Világos?
Igyekezz!
Hát itt vagy.
Gondot jelent kihúzni?
Szándékosan súroltam vele a szívedet.
Vagyis nem akartál megölni,
-Mert akarsz valamit. -Igaz.
Tudni akarom, miért találtad ki azt a mesét az anyádról.
Teszteltelek. Elbuktál.
Tudtam, hogy hazudtál.
1645-ben már másfél évszázada menekültem Klaus elől.
Kizárt, hogy a csicskásai ne ismertek volna fel.
De tudod, hogy működik az agyam, igaz?
Szóval biztos tudtad, hogy nem veszek be egy ilyen nyálas sztorit.
Fel akartam kelteni az érdeklődésed.
És sikerült, hiszen most itt vagy.
-Miféle beteges játékot űzöl velem? -Ez nem játék, Katherine.
Tényleg megölted az anyámat csak nem Párizsban történt,
hanem egy angliai kunyhóban.
És nem 1645... hanem 1492, április 6-án.
Teljesen egyedül volt.
A családja elüldözte 2 évvel korábban.
Egy hurokba dugtad a fejét...
lelökted a székről...
és eltörted a nyakát.
-Ki vagy te? -A nevem...
Nadia Petrova.
És te vagy az anyám.
Úgy festesz, mint aki a guillotine felé tart.
Igazából őt karddal fejezték le.
Látod? Hát ezért tanítok bioszt.
-Ön pedig Abe Lincoln? -Dr. Jekyll.
Oké, már értem. És hol van Mr. Hyde?
Nem tudom, nem felelek a sötétebbik énemért.
Nagyon helytelen lenne, ha egy diák felkérné táncolni?
-Ki utasítana el egy királynőt? -Mellesleg te nem is vagy,
és soha nem is leszel a diákom.
Maximális pontszám a táncra,
de nulla pont, amiért hazudott a szobatársam haláláról.
Nézd, nem akartam hazudni.
De nem mondhattam a szüleinek, hogy egy puma megtámadta egy főiskolai bulin.
Kirúgtak volna.
-Érdekel az elméletem? -Persze.
Szerintem egy vámpír levadászta, átharapta a torkát és ledobta a tetőről.
-Mit tud maga a vámpírokról? -Nem érdekes, mit tudok, Elena.
Mert mi soha többé nem találkozunk.
És mégis miért?
Mert itt néhányan figyelnek téged és a barátaidat,
és számotokra kellemetlen kérdéseket tesznek fel.
Úgyhogy csomagolj össze, hagyd itt a sulit,
és menj vissza Mystic Falls-ba.
Hahó! Hát te itt vagy?
Mit csinálsz?
Figyelj Caroline...
én most nem tudok fősulira járni.
Teljesen megértelek.
Tudom, hogy túlságosan erőszakos voltam,
pedig neked kell meghozni a döntéseidet.
A lényeg, hogy végre itt vagy, és együtt vagyunk.
Tudod, hogy miért vagyunk együtt?
Mert Klaus engedélyt adott rá, hogy együtt legyünk.
-Bocs, de én nem tudok így élni. -Értem.
-Szóval ez Klaus-ról szól. -Nem, ez rólam szól.
Megölte az anyámat, és megúszta,
most nem tudok csak szociológiával és sulibulikkal törődni.
-De még csak meg sem próbáltad. -Nem azért jöttem, hogy megpróbáljam.
Azért jöttél, hogy elbúcsúzz.
Muszáj utána mennem.
Tönkre kell tennem az életét, ahogy ő is tönkretette az enyémet!
Mondjak valamit, Tyler? Ahhoz képest, hogy gyűlölöd Klaus-t,
szinte pontosan úgy beszélsz, ahogy ő.
Stefan. Látni akarod a műsort?
Mit csinálsz?
Arra használom ezt a függőt, hogy megtaláljak valamit.
-És sikerült is. -Az jó.
Stefan?
Ébren vagy?
Stefan?
Ismét feléledtél?
Na, milyen érzés, tesó?
Stefan.
Stefan. Mi a baj?
Ő Silas.
Nem.
Add ezt ide.
Szövetkezett a bátyámmal, és minden, amit neked mondott, hazugság.
Ezt az egyet jól megtanulta. Hazudni.
Igaz, hogy tudod, hol van a horgony, de sajnos nem leszel képes megkeresni.
Nem tudsz megölni. Nem kell, hogy megöljelek. Még.
Szeretsz engem. Tudod, hogy szeretsz.
Szerettelek.
De összetörted a szívem, most én töröm össze a tiédet.
Vagy legalábbis leállítom,
hogy ne keringjen a véred,
az ereid kiszáradjanak,
és elrothadj belülről kifelé,
hogy a világ annak lásson, aki vagy.
Egy hideg, szürke,
ocsmány szörnynek.
Te meg hová mész?
-Mi van? -Ide vele.
-Gyerünk. -Jól vagyok.
Sóhajtotta, kieresztve alkoholgőzös leheletét.
Tudod, úgy beszélsz, mint egy apa, aki menőnek hiszi magát, de nem az.
Megelégszem a nem menő, felelősségteljes gyám szerepével is. A kulcsot.
Gyerünk.
Legalább kapok némi pénzt taxira?
Végül is te kezeled a vagyonomat.
Láttam, hogy Elena Gilberttel beszélgettél. Adok egy jó tanácsot,
tartsd magad távol tőle.
-Miért? -Mert a nem nagyon menő külsőm mögött
törődöm veled, Aaron.
-Ja, persze. -Vigyázz magadra.
-Istenem, Stefan. -Ez nem Stefan.
-Silas? Mi a fene folyik itt? -Tessa túljárt az eszén.
Hát, ha ez itt Silas, akkor már nem jelent gondot.
-Az jó hír, nem? -Igazából nem.
Ez most nagyon rossz hír.
Bolond vagy, ha nem menekülsz. Silas így rád talál.
Vagy mégsem. Te magad mondtad.
Jó vagyok a gonoszok kicselezésében.
Amúgy meg Silas-nek
nem kellek, amíg rá nem jön, hogy pusztíthatja el a Másik Oldalt.
Mert ha előtte kúrálja ki magát,
ismét mágus lesz.
És ha mágusként hal meg,
nos, a természetfeletti purgatóriumban ragad.
Van egy megválaszolatlan kérdés,
ami már 500 éve nem hagy nyugodni.
Hol voltál 1498-ban?
Nem tudom, 8 éves voltam. Miért?
Mer 1498-ban szabad lettem.
Leráztam az üldözőimet, és visszamentem Bulgáriába.
Átkutattam minden falut,
minden kunyhót,
de nem találtalak.
-Visszamentél? -Igen, Nadia.
Visszamentem érted.
Jó újra látni.
Szia.
-Caroline -Várj. Átgondoltam a dolgot.
És úgy döntöttem, hogy...
nem folytatom le újra ezt a beszélgetést.
Nem tudok karba tett kézzel ülni, és várni, hogy visszagyere.
-Azt én sem akarom. -Akkor maradj!
Légy életem nagy szerelme. Szeress engem jobban, mint ahogy őt gyűlölöd.
Sajnálom Caroline. Nem tudom megtenni.
Nem. Nem, nem, ne merészelj faképnél hagyni Tyler!
Istenre esküszöm, ha még egy lépést teszel, végeztünk!
Nincs több meglepetés, nincs több mentség, nincs több esély, végeztünk!
Szöszi professzor tud a vámpírokról?
Azt mondta, ha nem hagyom ott a fősulit...
néhányan elkezdenek kérdezősködni utánunk.
Az nem jó.
-Mihez kezdesz? -Nem tudom.
Csak azt tudom, hogy ha kiderítem az igazságot
Megan-ről, az nem hozza vissza Bonnie-t...
Ahogy a nappalinkban szikkadozó Silas sem.
Szóval Silas csak akkor adhatja az életét Bonnie-ért cserébe, ha mágus,
de csak akkor lehet mágus, ha megvan a gyógyír.
Ja.
-Mi az? -Vajon ki lehet az?
-Hellóka. -Mi olyan sürgős? Üldöznek.
Nem nagyon van időm bájcsevegni.
De, talán mégis van.
Talán időmilliomos vagyok.
Katherine Pierce ismét kicselezte a halált.
Ti pedig végre valamit jól csináltatok.
-Ne, milyen érzés? -Izgató.
Damon, ne.
-Kell a gyógyír, hogy mágus legyen. -Ne!
Ne! Damon, ne. Kérlek, ne!
Az összes vérem kell neki. Meg fog ölni Damon. Kérlek, nem akarok meghalni.
Nem akarok meghalni, Damon. Nem akarok meghalni.
Kérlek.
Ég veled, Katherine.
Te is hallod?
Ez nem lehet igaz. Ez a bige elpusztíthatatlan.
A pokolban vagyok? Ez a bige elpusztíthatatlan.