VÁMPÍRNAPLÓK V/4.
- A szerelem hozott Mystic Falls-ba. - Szeretlek, Damon.
És az is üldözött el.
- Silas. - Helló, árny-énem.
- Azt hittük, már biztonságban vagyunk... - Gregor.
De az ellenségeink mindentől megfosztottak.
Még nem állok készen a halálra, Jeremy.
Majd azt mondom mindenkinek, hogy rokonoknál vagy.
Igaz, hogy nem tudlak megérinteni, de számíthatsz rám.
- Az életünktől... - Mit művelsz a testvéremmel?
Kisütöm Silas agyát.
- Stefan, hiányoztál. - Fogalmam sincs, hogy kik vagytok.
És az emlékeinktől is.
"1922, március 12. Napokra kiütöttem magam.
Idegenek vérében ébredek,
ismeretlen helyeken, ismeretlen nők mellett.
Úgy érzem, ismét élek."
Na jó, eleget olvastam.
- Nada? - Tudom, hogy az azt jelenti, semmi.
Tudom, milyen nap van, melyik évben járunk, milyen motorja van a kocsimnak,
már két naplót végigolvastam, még sincs semmi emlékem arról, hogy ki vagyok.
Brutális.
- Ettől kéne jóllaknom? - Hát, igen is meg nem is.
- Elméletileg igen, mert vámpír vagy... - Fura.
- De reálisan nem, mivel te te vagy. - Á, igen,
a telhetetlen és vérszomjas Monterey-i gyilkos vámpír.
És még csak a '20-as években járunk, tesó.
Hát bocs, de ezt nehéz feldolgozni.
Vámpír vagy, nem ősember.
Akkor lássuk, jól értem-e.
Segítettem neked kocsit lopni, vérszomjas vámpír vagyok, aki megölte
a saját apját, de nem szemetelek.
Stefan, neked elveid vannak,
csak egy 2000 éves boszi kitörölte a memóriádat.
Lefogadom, hogy az a 2000 éves boszi is gyorsabban vezet nálad.
Várj, kitalálom.
Bulis tesó...
nyugis tesó.
- Mit csinálsz? - Bízol bennem?
- Van választásom? - Nincs.
Vettem. Te vagy a bulis tesó.
Vámpírnaplók Akiért a harang szól
Légy szíves, mondd, hogy nem volt hülyeség
Damon-re bízni Stefan amnéziájának kezelését.
Mit mondott egész pontosan?
Egy SMS-t küldött. "Eddig minden oké."
Ami Damon nyelvén azt jelenti...
Hogy már valószínűleg felfaltak egy csapat cserkészlányt.
- Caroline. - Csak poén volt! Részben.
Habár nem szokatlan, hogy egy retrográd amnéziában szenvedő,
vagy agysérült páciens erőszakossá válik.
Oké, Dr. Forbes. Mióta tudsz ennyit az amnéziáról?
Hát, elképzelhető, hogy elmélyedtem a biokémiában, a mikrobioszban,
a molekuláris bioszban, meg az anatómiában.
Meg a Grace Klinikát is nézem.
- Ezt mind Stefanért tetted? - Naná, hogy érte.
És Dr. Maxfield-et is próbálom lenyűgözni.
Arra jutottam, hogy ha közelebb tudok kerülni hozzá, azaz felvesz az órájára
talán rájövök, miért tussolta el, hogy a szobatársunkat egy vámpír ölte meg.
És az is lehet, hogy van egy tanulótársam.
Üdv, Dr. Maxfield.
- Mehetünk tanulni, Jesse? - Jesse?
Dr. Maxfield hihetetlenül dögös, vicces, és mégis szingli laborasszisztense?
Elcipelem az otthoni temető harangkongatási szertartására.
Fura első randi gyanánt?
Tanulórandi gyanánt.
Lehet, hogy közben megkongatom a harangot Tyler-ért és értem,
mivel a kapcsolatunk haldoklik.
- Viszlát hétfőn, doki. - Kerüld a zűrt.
Te is ott leszel? Elhozhatnád Stefant Ironikus módon ez a megemlékezés napja.
Remélem. Remélem, csak azon múlik, hogy tudja-e Stefan kezelni múltja terhét.
Oké, majd dumálunk.
- Steve bácsira! - Steve bácsira!
-Igen!
Itt mindig ilyen vidáman kezelik a halált?
A morbid városi hagyományok
az 1820-as évekig nyúlnak vissza, amikor mindenki úgy félt a kolerától,
hogy időnként valakit egy kicsit korábban temettek el a kelleténél.
Szóval ez az ünnep az élve eltemetésről szól?
Annyira paranoiásak voltak, hogy egy föld feletti
haranghoz kötött zsinórral temetkeztek.
És az egész család a sír mellett maradt 24 órán át,
azt remélve, hogy megszólal a harang, és a szerettük visszatér.
De mára már ez csak egy isteni ürügy, hogy elázzunk.
- Helló! - Helló.
Hé szívi, kérnénk még egy kört.
- Máris. - Köszi.
- Ez meg mi volt? - Ez, tesók ám
sz volt, hogy valami erősebb után sóvárogsz, mint a zacskós vér.
És mi a gond? Egész nap arról győzködtél, hogy vámpír vagyok, és meggyőztél.
Hadd legyek vámpír.
Sajnos Stefan, kétféle vámpír létezik a világon.
Vannak, akik képesek visszafogni magukat, és vagy te.
- Nem vagyok agyturkász... igaz? - Igaz.
De az, hogy megöltem az apánkat, és vámpírt csináltam belőled,
és a trauma, ami együtt jár ezzel, talán mindez az oka,
hogy olyan vámpír lettem, aki letépi az áldozatai fejét.
De most, hogy nincsenek ilyen emlékeim, és ezért bűntudatom sincs,
talán nem is lesz ilyesfajta gondom.
Inkább ne próbáljuk ki, oké?
Én meg azt hittem, hogy majdnem 200 év felidézése kemény munka lesz.
Mondd csak, mi is a neved?
- Elena. - Elena. Oké.
Nem meséltél neki rólam?
200 év hosszú idő.
Aha! Hát...
Miattam ne hagyd abba.
Bocsi, csak futni voltam.
- Mit keresel itt? - Mivel mozizni nemigen tudok,
az a legfőbb szórakozásom, hogy nézem, amikor edzel.
Csak levezetem a fölös energiát.
És a Másik Oldalon minden lány hálás neked.
Akkor mostantól ez lesz?
Elviccelődsz a túlvilággal, én meg kerülöm a barátainkat a nevedben?
Nem tudok segíteni, hogy Stefan visszanyerje az emlékezetét.
De ők ezt nem tudják, mert nem tudják, hogy halott vagy.
És azt várják, hogy segíts, mert mindig ezt teszed.
- Segítesz. - Azt mondtad, hogy támogatod
- a döntésemet. - Szeretném Bonnie, de...
nem így.
- Helló. - Helló Jeremy.
Van egy perced? Eléggé beparáztam.
Persze, mi baj?
Szóval múlt éjjel tiszta sárosan ébredtem. Ezzel.
- Oké, ez fura. - Igen, tudom.
Fogalmam sincs, honnan van. Nem emlékszem.
És szerintem nem ez volt az első ilyen alkalom.
Hányszor haltál meg a Gilbert gyűrűvel?
Nem hiszem, hogy a Gilbert gyűrű az oka.
Szerintem ahhoz lehet valami köze, amiért Silas szuggerálni akar.
Látott valamit, vagy valakit,
bármit is rakott a fejembe ez a cseh holdkóros,
szerintem még benne van.
Hát az a kamera?
Az egész házat bekameráztam, hátha rájövök, mi történik velem.
Beszéltél Bonnie-val?
Szerintem ő az egyetlen, aki tudhatja, mi folyik itt.
Aha, épp Washington-ban van, az anyjával, vagy...
És nincs rám ideje? Legalább 300 emailt küldtem neki,
és csak kétszer írt vissza.
Zabos rám valamiért?
Nem tudom. Nekem nem mondott ilyesmit.
Jeremy, figyu, segítened kell, hogy beszélhessek vele, oké?
Nem aludtam, érted?
Félek, hogy kezdek megőrülni.
Szükségem van rá.
- Most mennem kell. - Mi? Hova?
Nos, Mr. Eddig minden Oké,
Mr. Elbírok a Tesómmal Mr. Tudom, mit csinálok...
Hé, sosem mondtam, hogy tudom, mit csinálok.
- Kit hívsz? - Bonnie-t.
Egy boszorkány tette ezt vele, talán egy másik segíthet rajta.
Rajta vagyok húgi. Már kb... tízszer hívtam, de nem hívott vissza.
Szóval szerintem addig is, hagyjuk, hogy Stefan önmaga legyen.
Bulizós, gondtalan piás Stefan, anélkül,
hogy száz évnyi vámpír bűntudat nyomasztaná.
A bűntudatot a vérfüggősége okozta ami talán még mindig az agyában van.
Egy napot voltál a főiskolán és máris a genetika professzora lettél?
Hová tűnt?
Látod valahol azt a helyes kis pincérlányt?
Ne sikíts.
Ne mozdulj.
Nem akarlak bántani.
Kedvesnek tűnsz.
Nem akarom letépni a fejedet.
De folyton azt mondják, hogy ha kipróbálom,
nem tudok leállni.
És bár a gondolat, hogy megöllek
halálra rémít,
az éhség, amit legbelül érzek,
sokkal erősebb.
Ma én vagyok a nyugis tesó.
Miféle név az, hogy Honoria Fell?
Te voltál a gyilkosa.
Így utólag okoskodva,
a bárban túl nagy volt a kísértés.
Szóval, ha ez a gyilkos-dolog biológiai, minimalizálnunk kell,
az emberi kapcsolataidat, amíg az agyadat visszavarázsoltatjuk. Na, ez az!
Szóval akkor ez a családi kripta, mi?
Van, akit nem én öltem meg?
Hát, apánkról már beszéltünk, aki a pokolban van.
Zach bácsi az én saram. Az anyánk viszont tüdővészben halt meg.
Ó, szuper!
Beszélnünk kell négyszemközt.
Találkoznom kell valakivel.
Folytassátok nélkülem.
Öcskös, ez a tiéd. Ez pedig a tiéd.
Hát...
Remélem, a te családod története boldogabb az enyémnél.
Hát, lássuk csak. Három éven belül, meghaltak az örökbefogadó szüleim,
az igazi szüleim, a nagynéném, a gyámunk, Alaric, és az öcsém, Jeremy.
Habár ő visszatért, szóval nem számít.
Az a Jeremy, aki ott lakik nálunk?
Igen, mivel összeomlottam, és sajnos porig égettem a házunkat.
- Mi az? - Hogyhogy nem emlékszem rád?
Okos vagy, csinos vagy, remek a humorod.
És nyilván hihetetlenül erős lány vagy,
mindezt valahogy kibírnod.
Fantasztikus emberekkel veszem körbe magam, akik segítenek.
Mint te.
- Te vagy az egyikük. - Szóval a halál köt össze.
Légyszi, mondd, hogy nem egy temetőben találkoztunk.
Komoly? Egy temetőben találkoztunk?
Nem, hivatalosan máshol találkoztunk először, de...
- Akarod látni? - Igen, persze.
- Halló? - Jeremy Gilbert felvette!
Azta! Megemlékezés Napi csoda! Mondd, hogy megtaláltad Bonnie-t,
van itt egy éhes vámpír, aki elfelejtette, hogy ő a történet hőse.
Azonnal találkoznod kell velem, és egyedül kell jönnöd.
- Neked pedig világosabban kell beszélned. - Tudom, hol van Bonnie is.
Gyere ide, és elmagyarázom.
- Semmi? - Semmi. Bocs.
Igazából, azt hiszem, abból az irányból jöttél,
mert emlékszem, hogy arra néztem. Szóval, ha cserélünk...
Oké.
Szóval itt ütköztünk össze.
Akkor próbáljuk újra, oké?
Figyelj, Elena. Bármilyen pocsék dolog is, hogy elvesztek az emlékeim,
nem hinném, hogy a találkozásunk rekonstruálása
varázsütésre visszahozza őket.
Igen, tudom. Sajnálom, csak...
csak ilyennek látni téged, olyan...
- furcsa. - Én vagyok furcsa?
Te voltál, aki a férfivécéből rohant ki. Akarom tudni, hogy miért.
Maradjunk annyiban, hogy elég szörnyű első napom volt.
- Jól van... - Ez szép volt.
Legközelebb...
- Mutatni akarok valamit. - Oké.
Csukd be a szemed.
Mystic Falls Timberwolves
- Te csukd be a szemed. - Rajta, Stefan. Bízz bennem.
Na jó.
Oké, kinyithatod.
Remek a kilátás. Gyere fel!
- De hogy a csudába jutok fel oda? - Ugorj!
Rugaszkodj el erősen, ahogy csak tudsz.
Oké.
Ez szuper! El kell ismernem, hogy ez...
Ez elég elképesztő volt.
Egyszer felrepítettél egy óriáskerék tetejére.
Amikor még nem voltam vámpír.
Vagyis, amikor együtt jártunk.
Azt hittem, Damon erről még nem mesélt.
Lehet, hogy amnéziám van, de nem vagyok hülye.
Egy 164 éves vámpír vagyok, aki visszament tanulni,
szóval gondolom, hozzád lehetett valami köze.
Igen.
És már nyilván nem vagyunk együtt, szóval gondolom
az, hogy fejeket tépkedtem le kiábrándító lehetett.
Igazából nem.
Te voltál a legjószívűbb ember, akit ismertem.
Nem tudtál ártani senkinek. A bűntudat megölt volna.
- Uralkodtál magadon. - Tehát unalmas voltam.
Nem, nem veled volt a baj.
Hanem velem.
Amikor vámpír lettem, megváltoztam.
Hogy váltál vámpírrá?
Megmutatom.
- Lent találkozunk. - Rendben.
Togavírus. Mehet.
A togavírus veleszületett rubeolát okoz, bármi is az.
Oké, telitalálat!
- Vörös Királynő elmélet. - Gyakran használják
a ragadozó és a zsákmánya közötti ellentmondásos kapcsolat leírására.
És miért van mindig lépéselőnyben az állítólagos gyengébb faj?
Életben maradás.
A nyúl azért gyorsabb a rókánál, mert a róka csak a vacsoráját kergeti,
- de a nyúl az életéért fut. - Bakker!
Ha Maxfield nem vesz fel, megkaphatod a helyemet.
Hogy tanultad meg mindezt ilyen gyorsan?
Ha azt mondják, valamire nem vagyok képes, bizonyítani akarok.
Ezért hívtál meg ide?
Hogy a fiúd lássa, nélküle is elvagy?
Nem tudom, hol van a fiúm, az beszélgetést igényelne.
És kölcsönös érdeklődést. És tiszteletet.
És azért hívtalak meg ide, mert okos vagy,
és kedves vagy,
és egyszerűen csak veled akartam tölteni a mai napot.
Azt hiszem, az a srác söröshordót állít fel a nagyapja sírjára.
Mi?
Bocs, csak... ezt a beköltözés óta meg akartam tenni.
Aplasztikus anémia. Mehet.
Aplasztikus anémia...
Oké.
Hol van? Hívd fel.
- Rángasd ide. - Épp ez a gond.
Nem igazán tudom felhívni. Senki nem tudja.
Kérlek, ne tedd ezt, Jeremy.
Hónapok óta hazudok mindenkinek.
És nem tudok tovább hazudni
tudva, hogy mind arra vártok, hogy megérkezzen, és mindent megoldjon.
Jeremy, én nem beszélek őrültül, úgyhogy ezt le kell fordítanod.
Gondolj bele, Damon. Meghaltam.
Nem jöhettem volna vissza.
Igen, pontosan ez a szépsége a Bonnie mágiának, és pont ez kell nekünk most.
Nem értettél meg.
A mágia egyensúlyra törekszik.
Nem lenne szabad itt lennem.
- Nem. - Nem lehet csak úgy
visszahozni egy halottat. Mindig meg kell fizetni az árát.
Ne mondd ezt, Jeremy. Ne merészeld!
Még az apja temetésére sem jött el, Damon.
Senki sem beszélt vele egész nyáron!
Kérlek, Jeremy.
Ha kimondod, Elena egész élete romba fog dőlni,
felfogtad? Minden megváltozik.
Ne merd kimondani, Jeremy.
Gyerünk.
Bonnie meghalt.
A francba, Jeremy!
Felfogtad, mit tettél?
- Miért kellett kimondani? - Sajnálom.
De tudnotok kell.
Hogy lehetséges két balesetet is elszenvedni ugyanazon a hídon?
Nem tudom. Talán a végzet
húzott vissza,
mondván, hogy elsőre kicseleztem a halált.
De ha mindkétszer ott voltam, miért nem mentettelek meg mindkétszer?
Mert másodszorra Matt-et mentetted meg.
Mert megkértelek.
Értem. Idióta vagyok.
Nem. Te voltál a tökéletes pasi.
Tisztelted az akaratomat, még ha nem is értettél vele egyet.
Hát, szükségem van egy percre, hogy ezt feldolgozzam.
- Érthető. - Tudod, ez bevált.
- Emlékszel? - Nem, úgy értem ez, bármit is csinálunk.
Ez az elterelés, átirányítás, bárminek is hívjuk.
Lecsillapította az evési kényszeremet. Nem vagyok éhes többé.
Az jó.
Nem tudom, milyen szörnyeteg lehettem, de értem, miért voltam más melletted.
Sosem voltál szörnyeteg.
Elena, láttam az arcomat a tükörben, és féltem önmagamtól.
Én sosem féltem tőled.
Amikor először láttam, hogy mi is vagy,
megérintettem az arcodat,
és azt mondtam, ne rejtőzködj.
Ne.
Damon-nel járok.
A bátyámmal jársz.
És egyikőtök se gondolta, hogy erről tudnom kéne?
Mi nem... nem titkoltuk előled.
Nem...
Ne haragudj, csak...
És egy csapásra, visszatért az éhség.
Sajnálom, Stefan.
Halló?
Ez meg mi?
Helló...
Matt Donovan.
Én vagyok a benned lévő utas.
Tudom, hogy sok kérdésed van, de
csak annyit kell tudnod
hogy egy nap a barátaim eljönnek ezért a pengéért.
Óvd meg, bármi áron,
vagy ez a nyakad lesz.
- Hol vagy? Már régóta hívogatlak. - Itthon vagyok.
El kell mondanom valami fontosat.
- Damon, Stefan eltűnt. - Tessék? Hogy érted ezt?
Elmondtam neki, hogy veled járok, és egyszerűen
elviharzott, és azt mondta, hogy éhes.
Damon, ma éjjel az egész temetőkert tele van emberekkel.
Jól van, máris indulok.
Stefan?
Caroline Forbes, a legjobb barátom.
- Hogyhogy felismertél? - Láttam rólad képet.
Élőben sokkal dögösebb vagy.
- Bocs, egy kicsit piás vagyok. - Ja.
Ja, azt látom. Mondd, jól vagy?
Hát, ha ez alatt azt érted, hogy egyre erősebb bennem a gyilkolási vágy,
akkor igen, istenien vagyok.
A sörcsapoló srác kidőlt, úgyhogy ezeket lenyúltam.
Figyelj, megtennéd, hogy adsz nekünk néhány percet?
Az jó ötlet, mert innen érzem, hogy megvágtad a bal tenyeredet
és legszívesebben letépném az egész karodat.
Stefan.
Menj! Bújj el, majd megtalállak.
Figyelj, tudom, hogy éhes vagy, de te nem ihatsz emberekből, oké?
Mert annak sosincs jó vége.
Na és a zacskós vér? Nincs nálad véletlenül?
De, a kocsimban. Gyere velem.
Helló, Caroline, Jesse vagyok.
Nem tudom, hogy mi történt,
de valamilyen oknál fogva épp egy kriptában vagyok, és fogalmam sincs, hogy miért.
Nem is volt olyan rossz, igaz?
Sikerült, leálltam.
Nem tudom, hogy mi vagy te, haver...
Gyilkos vámpír vagyok. Tudod, az mit jelent?
Nem tudom abbahagyni az evést, amíg le nem téptem az áldozat fejét.
- De nézz csak ránk! Alakul a dolog. - Engedj ki innen! Kérlek!
Ki kéne, hogy engedjelek, tudom. Mert jó ember vagyok, érzékeny vagyok.
Égető éhséget érzek a bensőmben, mégis meg tudom fékezni magam.
De mégis minek erőlködjek?
Nem értem, mit akarsz.
Nincsenek emlékeim, mert kisütötték az agyamat.
A testvérem, aki már 160 akárhány éve a testvérem,
ellopta a barátnőmet, és a barátnőm ezt hagyta.
Szóval áruld el,
miért kéne jónak lennem?
- Kopogtam. - Igen, észrevettem.
- Figyu, ezt nem fogod elhinni... - Matt, várj.
El kell mondanom valamit.
Bonnie-ról van szó.
Mi az? Hazajött?
Mi az, Jeremy?
Stefan! Stefan, hagyd abba!
Ez nem te vagy. Lehet, hogy te nem emlékszel, de én igen.
Te jobb vagy ennél!
- Te nem ilyen ember vagy. - Mennem kell.
- Mi? - El kell mennem.
Stefan!
Jézusom!
Jesse! Jesse, ezt idd meg. Rendbe fogsz jönni.
Sajnálom. Sajnálom, hogy belerángattalak ebbe.
Sajnálom, hogy hagytam, hogy megcsókolj.
Egyszóval, sajnálom.
Végre megvagy, Stefan.
Már mindenhol kerestünk.
- Mit csinálsz, tesó? - Csak kidobok pár haszontalan dolgot.
- Biztos, hogy ezt akarod? - Hát, azt tudom, hogy mit nem akarok.
Nem akarok olyan lenni, mint az a fickó a naplóimban.
Nem akarok ebben a házban élni, és nem kérek a bátyám tanácsaiból.
És nem akarom hallani, milyen jó voltam hozzád, Elena.
És határozottan nem akarom folytatni ezt a beszélgetést.
- Stefan, várj... - nyugi, nem kezdek gyilkos dorbézolásba.
Amúgy meg Caroline azt mondta, óránként felhív, hogy tudja, jól vagyok-e.
Benne meg is bízom.
- De... - Azt hiszem, dobott minket.
Szükségünk van Bonnie-ra.
Miért nem hívott még vissza? Ez nem jellemző rá.
Nem maradhat így.
Elena, Bonnie nem tud segíteni.
Beszéltél vele? Mit mondott?
Biztos, hogy tudna tenni valamit, mert...
Majd kitalál valamit, ahogy mindig.
Elena, Bonnie meghalt.
- Mi? - Meghalt.
Sajnálom.
Helló. Hogy érzed magad?
Már jobban.
Ami nálam azt jelenti, hogy nem öltem meg senkit az elmúlt órákban.
Sokat gondolkodtam ma.
Mindenfelé kóboroltam,
és ez tűnt a legmegfelelőbb helynek a számomra.
Mi a baj?
Tudod, Bonnie...
a barátnőm...
vagyis a barátnőnk...
meghalt.
- Mi történt? - Kérlek, ne kérdezd meg,
mert akkor muszáj lesz válaszolnom valamit,
ami azt jelenti, hogy bele kell gondolnom.
És akkor elkezdek sírni, és attól félek, hogy sosem leszek képes abbahagyni.
Sajnálom...
Bárcsak tudnék emlékezni rá.
Nem is tudom.
Egy részem azt kívánja, hogy bár helyet cserélhetnék veled.
Mert az emlékek nélkül
talán nem fájna ilyen rohadtul.
Semmi baj.
De van.
Soha többé nem láthatom.
És fogalmam sincs, hol van Tyler.
Annyira hozzá vagyok szokva, hogy mindig velem vannak.
Most mi lesz? Meg kell tanulnom továbblépni nélkülük?
Hogy csináljam, amikor nincs semmi másom, csak a szomorúságom és a dühöm?
Én. Itt vagyok én.
Múlt éjjel számíthattam rád.
Úgy tűnik, mindig számíthatok rád.
Hadd segítsek én is neked.
Oké?
- Elena. - Nincs ruhám.
Nincs mit felvennem,
mert leégettem a házunkat az összes gyászruhámmal együtt.
Erősnek kéne lennem. Már meg kellett volna tanulnom, hogyan kezeljem ezt, de
nem megy. Nem bírom ezt tovább, Damon.
Stefan elment. Bonnie meghalt.
Lemondott az életéről, hogy visszakaphassam az öcsémet,
és még csak nem is tudtam róla.
Tudom.
Nem hiszem el, hogy ez történik.
Nem tudom elhinni, hogy meghalt.
Annyira sajnálom.
Sajnálom.
Semmi baj.
Szükségük van erre.
És nekem is.
Ez a harang Bonnie-ért fog szólni.
Az ő emlékére.
Nem tudom, mit mondhatnék még.
Mondd, hogy itt maradok veletek.
Mondd, hogy habár nem látnak engem...
egész végig itt voltam.
Bonnie azt mondja, hogy itt marad velünk...
és, hogy egész végig itt volt.
- Látta, mennyire élveztétek a nyarat. - Mindent láttam.
És olyan boldog voltál.
Tudom, hogy most azt gondolod,
nem lehet normális életed,
- és hogy mindenkire vigyáznod kell... - Mindenkire vigyáznod kell...
- de nem kell. - De nem kell.
Mindenki boldogul majd.
Úgyhogy, most szépen becsomagolsz újra,
visszamész a fősulira, és élvezni fogod.
Nem haragítottál magadra semmivel, Matt.
Mind a 300 e-mailedre válaszoltam volna, ha tudnék...
Hiányzol.
- Caroline... - Caroline...
Láttam, hogy úgy csinosítod a koleszos szobát, mintha az életed múlna rajta,
és tudom, hogy a fősuli
nem pont olyan, mint vártad, és...
úgy érzed, hiányzik valami.
De...
Tyler.
Ez csodás.
Nem is kell ennél több.
Rendben leszek.
Mind rendben leszünk.
Az életjeleid normálisak.
Azért ne legyen ilyen csalódott.
Mesélj arról a napról.
Caroline Forbes elvitt egy ünnepségre Mystic Falls-ba, és aztán...
nem emlékszem semmire.
Nagyon részeg lehettem.
Az emlékezetkiesésedet nem az ital okozta.
Úgy tűnik, vámpírvér van a testedben, Jesse.
Eszerint vagy annyira megsérültél, hogy meg kellett gyógyítani,
vagy, valaki vámpírrá akar változtatni.
Én az elsőre tippelek, és szerintem megigéztek, hogy felejtsd el.
- Elnézést, mi van? - Nincs miért aggódnod.
Jó, hogy vámpírvér van a testedben,
mert az az első lépés egy új vámpír teremtéséhez.