Viděli jste...
-Láska mě přivedla do Mystic Falls. -Miluju tě, Damone.
Láska mě vyhnala pryč.
-Silas. -Zdravím, můj stíne.
-Mysleli jsme, že jsme v bezpečí... -Vyjdi. Gregore.
Nepřátelé nás připravili o vše.
Ještě nejsem připravená být mrtvá, Jeremy.
Můžu všem říct, že jsi u rodiny.
Možná se tě nemůžu dotknout, ale jsem tu pro tebe.
-O naše životy... -Co to mému bratrovi děláš?
Smažím Silasův mozek.
-Stefane, chyběl jsi nám. -Vůbec nevím, kdo jste.
A dokonce i o naše vzpomínky.
22. březen 1922. Několik dní zažívám výpadky paměti.
Probouzím se v cizí krvi
na místech, které nepoznávám, s ženami, na které si nevzpomínám.
Cítím se být opět naživu.
Fajn. Myslím, že čtení už bylo dost.
-Nada? -Vím, že nada znamená nic.
Vím, co je za den, vím, jaký je rok. Vím, že tohle auto je osmiválec,
prolouskal jsem se dvěma deníky a vůbec si nevzpomínám, kdo jsem.
Brutální...
-A tohle mě má zasytit? -Ano i ne.
-Technicky ano, protože jsi upír. -Divný.
-Reálně ne, protože jsi to ty. -Ano.
Nenasytný a krvelačný upíří Rozparovač z Monterrey.
A to jsme probrali teprve 20. léta 20. století, baby.
Tak promiň, ale musím toho fůru skousnout.
Jsi upír, ne prasátko.
Tak abych si to ujasnil,
pomohl jsem ti ukrást to auto, jsem upír, který zabil otce,
a přesto nejsem bordelář?
Stefane, jsi muž principů,
kterého 2000 let stará čarodějka připravila o vzpomínky.
Vsadím se, že ta 2000 let stará čarodějka jezdí rychleji než ty.
Počkat. Nech mě hádat.
Vtipnej brácha,
opatrnej brácha.
-Co to děláš? -Věříš mi?
-Mám vůbec na výběr? -Ne.
Chápu. Ty jsi ten vtipnej brácha.
UPÍŘÍ DENÍKY V. 4. díl: Komu zvoní hrana
Nejsem blázen, když jsem nechala Damona starat se o Upíří amnézii?
Co přesně řekl?
Jedna smska. "Zatím dobrý."
-Což v Damonově řeči... -Znamená, že už vysáli partu skautek.
-Caroline. -Dělám si srandu. Tak trochu.
Ale není nezvyklé, že pacienti s retrográdní amnézií
nebo jiným traumatickým poraněním mozku mají sklon k násilí.
Dobře, doktorko Forbesová. Odkdy toho tolik víš o amnézii?
Je možné, že jsem si nastudovala chemii, biochemii,
mikrobiologii, molekulární biologii a Grayovu anatomii.
Tu skutečnou, ale i Chirurgy.
-To všechno kvůli Stefanovi? -Samozřejmě, že ano.
Taky se snažím udělat dojem na doktora Maxfielda.
Napadlo mě, že kdybych se k němu dostala, do jeho hodin biologie,
možná bychom zjistily, proč tutlal zavraždění naší spolubydlící upírem.
A je taky možné, že mám na učení společníka.
Zdravím, doktore Maxfielde.
-Jsi připravený se jít učit, Jesse? -Jesse?
Sexy, vtipný a zázračně svobodný asistent doktora Maxfielda?
Odjíždím s ním do rodného města na slavnost hřbitovního zvonění.
Na hrůzu nahánějící první rande?
Na studijní rande.
Zatímco tam budu, můžou rovnou zazvonit za Tylera a mě,
vzhledem k tomu, že je náš vztah jednou nohou v hrobě.
-Uvidíme se v pondělí, doktore. -Vyhýbej se potížím.
Uvidíme se? Mohla bys vzít Stefana. Ironie: "Vzpomínka na zesnulé".
Doufám. Záleží na tom, jak Stefan zvládne svou temnou minulost.
Tak dobře. Pokecáme později.
-Na strejdu Stevea! -Na strejdu Stevea!
-Tak jo. -Jo!
Tady se vždycky tak veselí na účet mrtvých?
Abych zůstal u morbidních městských tradic,
ve 20. letech 19. století byli všichni kvůli choleře tak paranoidní,
že občas pohřbili člověka trošku dřív, než nastal jeho čas.
Takže máme svátek zasvěcený pohřbívání lidí zaživa?
Byli tak paranoidní, že vyžadovali, aby je pohřbívali s provázkem
připevněným ke zvonku nad zemí,
a celá rodina pak celý den vysedávala u hrobu v naději,
že uslyší zacinkání, a že se jejich milovaný vrátí.
Ale teď je to jen pořádná výmluva k opíjení.
-Zdravím. -Ahoj.
Dali bychom si další rundu, prosím.
-Dobře. -Jo.
-Co to sakra bylo? -To jsi, můj bratře,
zatoužil po něčem trochu silnějším, než je sáček s krví.
A v čem je problém? Celý den ses mě snažil přesvědčit, že jsem upír.
-Tak mi nebraň se tak chovat. -Na světě existují dva typy upírů.
Ti, kteří se umí ovládat, a pak jsi tu ty.
-Nejsem žádnej cvokař. Ne? -Jo.
Ale možná zabití našeho otce a přeměna tebe v upíra
a všechna traumata s tím spojená jsou příčinou, proč jsem upírem,
který se krmí na lidech, a pak jim urve hlavy.
Ale teď, když jsem o všechny ty vzpomínky a vinu přišel,
ten problém s Rozparovačem možná nebude tak vážný.
Raději to nepokoušejme, ano?
A já si myslela, že dohánět téměř dvě století vzpomínek bude nuda.
Připomeň mi, jak se jmenuješ.
-Elena. -Elena. Jasně.
Ještě jsi mu o mně neřekl?
Dvě stě let je dlouhá doba.
Jasně.
Kvůli mně nepřestávej.
Promiň, šel jsem si zaběhat.
-Co tu děláš? -Tam, kde jsem, telku nemáme.
Sledovat tě, jak posiluješ, je můj hlavní zdroj zábavy.
Jen jsem se chtěl zbavit nadbytku adrenalinu.
A všechny holky na druhé straně ti za to děkují.
Takže takhle to mezi námi bude?
Ty budeš vtipkovat, a já se kvůli tobě budu vyhýbat našim přátelům?
Nemůžu nic udělat pro to, aby se Stefanovi vrátila paměť.
Ale to oni neví, protože neví, že jsi mrtvá.
Čekají, že jim pomůžeš, protože to děláváš.
-Pomáháš. -Takže nebudeš stát při mně,
-ať se rozhodnu jakkoli? -To chci, Bon,
ale ne takhle.
-Ahoj. -Ahoj, Jere.
Máš chvilku? Docela tu vyšiluju.
Jasně. Co se děje?
Včera jsem se probudil s tímhle v ruce a celý od bláta.
-Dobře. To je divný. -Jo, já vím.
Nemám tušení, odkud se to vzalo. Na nic si nevzpomínám
a jsem si docela jistý, že to není poprvé.
Kolikrát jsi zemřel s tím prstenem Gilbertových?
Nemyslím si, že to je kvůli tomu prstenu.
Myslím, že to souvisí s tím, proč Silas neovládl mou mysl.
Viděl něco, někoho nebo cokoli,
co mi ta šílená Češka šoupla do hlavy,
ale myslím, že to tam pořád je.
Na co tu máš ty kamery?
Rozestavěl jsem je po celém domě, abych zjistil, jak přicházím o čas.
Nemluvil jsi s Bonnie?
Myslím, že ona je jediná, kdo by mohl vědět, o co tu jde.
Jo, jo. Je v D.C. se svou mámou nebo tak něco.
Takže mi to nemůže vzít? V létě jsem jí poslal tak 300 mailů
a odepsala mi jen dvakrát.
Naštval jsem ji něčím?
Já nevím. Nic neříkala.
Jere, podívej, potřebuju, abys nás spojil, ano?
Vůbec nespím.
Bojím se, že začínám šílet.
Potřebuju její pomoc.
-Musím jít. -Co? Kam?
Takže pane Zatím-vše-dobré,
pane Já-svého-bratra-zvládnu, pane Já-vím-co-dělám.
Hele, nikdy jsem neřekl, že vím, co dělám.
-Komu voláš? -Bonnie.
Udělala mu to čarodějka. Možná to čarodějka zvrátí.
Jsem na to připravený. Volal jsem jí asi 10x. Neozvala se.
Podívej, dokud nám nezavolá, tak nechme Stefana Stefanem.
Vtipným, bezstarostným a opilým bez 100 let upíří viny.
Ta vina je ze závislosti na krvi, která v jeho mozku možná zůstala.
Máš za sebou hodinu filozofie a jsi odborník na přírodu a krmení?
Kam se poděl?
Tu milou, malou servírku už nikde nevidíš, že jo?
Nekřič.
Nehýbej se.
Nechci ti ublížit.
Vypadáš vážně mile.
Ne, že bych ti chtěl urvat hlavu, ale pořád jen slyším,
že pokud jen jednou ochutnám trochu krve,
tak už nebudu moct přestat.
A i když mě myšlenka na to, že bych tě zabil,
strašně děsí,
ten pocit hladu, který cítím uvnitř,
je o tolik silnější.
Dnes jsem ten bezpečný bratr.
Co za jméno je Honoria Fellová?
Ty jsi ten, kdo ji zabil.
Dokážeme se poučit.
V baru bylo až moc pokušení.
Jestli je to rozparovačství dědičné, musíme omezit kontakt s lidmi,
dokud tvůj mozek neodčarujeme zpět do normálu, takže tady to je.
Tohle je rodinná krypta, jo?
Je tu někdo, koho jsem nezabil?
O našem otci už jsme se bavili, ten odpočívá v pekle.
Strejda Zach, moje chyba. Naše máma umřela na souchotiny.
Dobře.
MUSÍME SI PROMLUVIT. O SAMOTĚ.
Musím jít za kamarádem kvůli čarodějce.
Pokračujte s párty beze mě. Brácho...
Pro tebe. A tohle je pro tebe.
No...
Doufám, že tvá rodinná historie je šťastnější než ta moje.
Tak se na to podívejme. Za poslední 3 roky jsem přišla o mé adoptivní
a biologické rodiče, tetu, Alarica a zemřel i můj bratr Jeremy,
i když později zase obživl, takže asi takhle.
Počkat. Ten Jeremy, který bydlí u nás doma?
Jo. Po tom, co mi přeskočilo a spálila jsem náš dům na popel.
-Co? -Jak to, že si tě nepamatuju?
Jsi chytrá, jsi hezká, jsi vtipná.
Zřejmě jsi nejsilnější žena na světě,
když jsi zvládla přežít tohle všechno.
Jsem obklopená báječnými lidmi, kteří mi s tím pomohli.
Třeba tebou.
-Ty jsi jedním z nich. -Takže nás pojí smrt?
Hlavně mi neříkej, že jsme se poznali na hřbitově.
Vážně? Poznali jsme se na hřbitově?
Ne oficiálně, nejdřív jsme se potkali někde jinde.
-Chceš se tam podívat? -Jo, jistě.
-Haló? -Jeremy Gilbert bere telefon.
Zázrak vzpomínkového dne. Teď mi řekni, že jsi našel Bonnie,
protože tu mám hladového upíra, který zapomněl, že je hrdina příběhu.
Musíš za mnou přijít a musíš za mnou přijít sám.
-A ty zase musíš být méně divný. -Vím, kde je Bonnie.
Přijď sem a já ti to vysvětlím.
-Vzpomínáš si na něco? -Ne, promiň.
Vlastně si myslím, že jsi šel z druhé strany,
protože jsem se dívala tam, tak když se vyměníme...
Jistě.
Tady jsme se střetli.
Zkusíme to znovu, ano?
Eleno, i když je pro mě frustrující, že jsem přišel o vzpomínky,
vážně si nemyslím, že mi je jejich opětovné prožití
nějak zázračně vrátí.
Jo, já vím. Dobře. Omlouvám se.
Já jen, že vidět tě takhle je tak...
-Zvláštní. -Jsem zvláštní?
To ty jsi šla z pánských záchodů. Chci vůbec vědět proč?
Řekněme, že jsem měla dost hrozný první den ve škole.
-Padl hubou na zem. -Dobrý vtip.
To není tak špatné.
-Chci ti něco ukázat. Pojď. -Jo, jistě.
Zavři oči.
-Ty zavři oči. -No tak, Stefane. Věř mi.
Dobře.
Můžeš je otevřít.
Tenhle výhled je skvělý. Pojď nahoru.
-Jak se tam nahoru sakra dostanu? -Skoč.
Prostě se odraz veškerou silou, která v tobě je.
Dobře.
Tak jo. Musím přiznat, že to bylo...
Že to bylo docela dost úžasné.
Jednou jsi se mnou skočil na vrcholek ruského kola,
než jsem se stala upírem.
Jo, myslíš tehdy, když jsme spolu chodili.
Myslela jsem, že o tom ti Damon ještě nic neřekl.
Možná jsem ztratil paměť, ale nejsem idiot.
Jsem 164letý upír, který se vrátil na střední,
takže hádám, že to mělo něco společného s tebou.
Jo.
A je jasné, že už spolu nejsme, takže si myslím,
že to moje trhání hlav tě mohlo trochu odradit.
Vlastně ne.
Jsi nejsoucitnější člověk, jakého jsem kdy poznala.
Nesnášel jsi pomyšlení, že bys někomu ublížil. Vina by tě pohltila.
-Vždy jsi to měl pod kontrolou. -Takže jsem tě unudil k smrti?
Ne, Stefane. Nebyla to tvá chyba.
To kvůli mně.
Proměna v upíra mě změnila.
Jak ses stala upírem?
Co kdybych ti to ukázala?
-Sejdeme se dole? -Dobře.
Togavirus. Povídej.
Togavirus způsobuje kongenitální zarděnky, ať je to cokoli.
Dobře, chytráku.
-Efekt červené královny. -Vysvětluje protichůdné vztahy
mezi predátorem a kořistí.
A proč ty údajně slabší jedinci zůstávají vždy o krok napřed?
Strach z vyhynutí.
Králík je rychlejší než liška, protože liška honí svou večeři.
-Králík běží o život. -Sakra.
Jestli tě Maxfield nevezme, tak si můžeš vzít mé místo.
Jak ses to naučila tak rychle?
Kdykoli mi někdo řekne, že něco nezvládnu, tak mu dokážu opak.
Proto jsi mě sem pozvala?
Abys svému příteli dokázala, že ho nepotřebuješ?
Nevím, kde můj přítel je. To by vyžadovalo komunikaci
a vzájemný zájem a respekt.
A pozvala jsem tě sem proto, že jsi chytrý
a milý
a nevím, asi jsem s tebou prostě chtěla být.
Myslím, že tamten kluk pije ze sudu na hrobě svého dědy.
Cože?
Promiň. Nějak jsem to chtěl udělat. Už od prvního dne na škole.
Aplastická anémie. Povídej.
Aplastická anémie.
Dobře.
Kde je? Zavolej jí.
-Sežeň ji. -To je ten problém.
Já jí vlastně zavolat nemůžu. Nikdo nemůže.
Prosím, nedělej to, Jeremy.
Všem měsíce lžu
a už dál nemůžu,
když vím, že každý čeká, až se tu objeví a všechny zachrání.
Já šílensky neumím, Jere. Budeš mi to muset přeložit.
Zamysli se nad tím, Damone. Umřel jsem.
Už jsem se neměl vrátit.
Přesně. To byla ta krása Bonniina čarování, které teď potřebujeme.
Ty mě neposloucháš.
Magie vyžaduje rovnováhu.
Já bych tu neměl být.
-Ne. -Nemůžeš jen tak někoho
přivést ze záhrobí. Vždycky tě to něco stojí.
Neříkej to, Jeremy. Neopovažuj se.
Nepřišla na pohřeb vlastního táty, Damone.
Nikdo s ní celé léto nemluvil.
Prosím, Jeremy.
Řekni to a všechno dobré v Elenině životě zmizí,
rozumíš mi? Všechno se změní.
Neříkej to, Jeremy.
Neříkej to.
Bonnie je mrtvá.
Zatraceně, Jeremy.
Uvědomuješ si, co jsi právě udělal?
-Proč jsi to řekl? -Mrzí mě to.
Ostatní to musí vědět.
Jak je proboha možné zažít dvě nehody na jednom mostě?
Nevím. Možná mě sem zpět
přivedl osud,
protože jsem smrt poprvé oklamala.
Ale když jsem byl vždy u toho, tak proč jsem tě nezachránil?
Protože podruhé jsi zachránil mého nejlepšího kamaráda Matta,
protože jsem tě o to požádala.
Už to chápu. Takže jsem idiot.
Ne. Byl jsi dokonalý přítel.
Vážil sis toho, co chci, i když jsi s tím nesouhlasil.
Bude mi chvíli trvat, než si to všechno dám dohromady.
-Tak dobře. -Funguje to, abys věděla.
-Vzpomínáš si na něco? -Ne. Myslím tohle, ať děláme cokoli.
Odvádění pozornosti, ty hezké řeči, ať už tomu chceš říkat jakkoli.
Potřeba krmení je pryč. Už nejsem hladový.
To je dobře.
Chápu, proč jsem se v tvé přítomnosti dokázal změnit a nebyl jen zvířetem.
Nikdy jsi nebyl zvíře.
Eleno, dnes jsem v zrcadle viděl svůj odraz.
-Vyděsil jsem se. -Mě nikdy.
Když jsem tě poprvé uviděla a věděla, že jsi upír,
tak jsem se tvé tváře dotkla asi takhle
a řekla jsem ti, abys to neskrýval.
Nedělej to.
Jsem s Damonem.
Jsi s mým bratrem?
A ani jednoho z vás nenapadlo, že byste mi to třeba měli říct?
Neskrývali jsme to před tebou.
Ne, že bychom...
Omlouvám se. Já jen...
A jen tak, lusknutím prstu, se hlad zase vrací.
Omlouvám se, Stefane.
Haló?
Co to sakra je?
Ahoj...
Matte Donovane.
Jsem poutník uvnitř tebe.
Vím, že máš hodně otázek,
ale stačí, když si zapamatuješ,
že se jednou objeví moji přátelé, kteří budou hledat tuto dýku.
Ochraň ji, za každou cenu.
Nebo takhle dopadne tvé hrdlo.
-Kde jsi? Volala jsem ti. -Jsem doma.
Vážně si s tebou potřebuju promluvit.
-Damone, Stefan je pryč. -Co? Co se stalo?
Řekla jsem mu o nás dvou a on prostě
zmizel s tím, že je hladový.
Damone, hřbitov je dnes večer plný lidí.
Dobře. Už jedu.
Stefane?
Caroline Forbesová, moje nejlepší kamarádka.
-Ty mě poznáváš? -Prohlížel jsem si fotky.
Osobně jsi víc sexy.
-Promiň, jsem malinko opilý. -Jo.
Jo, to vidím. Jsi v pořádku?
Pokud tím myslíš těžký propad do rozparovačského zapomnění,
tak ano, je mi bezvadně.
Ten kluk se sudem vytuhnul, tak jsem mu sebral tohle.
Mohl bys nám dát chvilku?
To bude asi dobrý nápad, protože i odtud poznám, že ses řízl o papír,
-a já ti chci urvat celou ruku. -Stefane!
Jdi pryč. Schovej se, já si tě najdu.
Podívej, vím, že máš hlad, ale lidé jsou pro tebe tabu, ano?
Prostě to nekončí dobře.
A co sáčky s krví? Máš nějaké?
Ano, v autě. Pojď se mnou.
Caroline, tady Jesse.
Nevím, co se děje,
ale z nějakého důvodu jsem ve hřbitovní kryptě a netuším proč.
A je to. Nebylo to tak hrozné, že?
Povedlo se mi to. Ovládl jsem se.
-Nevím, co jsi zač, ale kámo... -Jsem Rozparovač. Víš, co to je?
Že se u krmení nedokážu zastavit, dokud někomu neutrhnu hlavu,
-ale podívej se. Spolu nám to jde. -Pusť mě odtud, prosím.
Vím, že bych tě měl pustit. Jsem dobrý, ne? Soucitný.
Žiju se spalujícím hladem uvnitř, který mi umožňuje mít kontrolu,
ale proč bych ji měl mít?
Já tě neznám, kámo.
Nic si nepamatuju, protože mi usmažili mozek.
Můj bratr, který byl mým bratrem 160 let,
mi ukradl mou přítelkyni a má přítelkyně se ukrást nechala,
tak mi řekni,
proč bych měl být dobrý?
-Ťukal jsem. -Jo, všiml jsem si.
-Tomuhle neuvěříš, ale... -Matte, počkej.
Něco ti musím říct.
Jde o Bonnie.
Co? Už se vrátila?
Co se děje, Jere?
Stefane, přestaň!
Tohle nejsi ty, ano? Možná si to nepamatuješ, ale já ano.
Jsi lepší člověk.
-Takový nejsi. -Musím jít.
-Co? -Musím odejít.
Stefane.
Panebože.
Jesse, Jesse, napij se. Budeš v pořádku.
Omlouvám se. Omlouvám se, že jsem tě do toho dostala,
a promiň, že jsem tě nechala mě políbit, když...
Prostě se omlouvám.
Stefane, tady jsi.
Hledali jsme tě úplně všude...
-Co to děláš, bratře? -Chci uzavřít pár kapitol života.
-Určitě to chceš udělat? -Vím, co určitě nechci.
Určitě nechci být takový jako v těch denících.
Nechci žít v tomhle domě. Nechci poslouchat bratrovy rady.
Nechci poslouchat, jak jsem tě podporoval, Eleno,
a určitě nechci pokračovat v tomhle rozhovoru.
-Stefane, počkej. -Neboj. Žádný Rozparovač.
Caroline říkala, že mě bude každou hodinu kontrolovat...
A jí vlastně opravdu věřím.
-Ale... -Myslím, že jsme dostali kopačky.
Potřebujeme Bonnie.
Proč se nám ještě neozvala? To se jí vůbec nepodobá.
Takový zůstat nemůže.
Eleno, Bonnie nám pomoct nemůže.
Mluvil jsi s ní? Co říkala?
Něco s tím udělat jít musí. Ona na to přijde.
Vždycky na něco přijde.
Bonnie je mrtvá, Eleno.
-Cože? -Je mrtvá.
Je mi to líto.
Ahoj. Jak se cítíš?
Cítím se líp,
což v mém světě znamená, že jsem od posledně zatím nikoho nezabil.
Dnes jsem hodně přemýšlel,
hodně jsem uvažoval,
a tohle je nejvhodnější místo, kde bych měl teď být.
Co se děje?
Jde o Bonnie.
Mou kamarádku,
naši kamarádku.
Je mrtvá.
-Co se stalo? -Neptej se mě, prosím,
protože pak ti budu muset odpovědět,
což znamená, že na to budu muset myslet,
a pak se rozbrečím a bojím se, že už brečet nikdy nepřestanu.
Promiň.
Kéž bych si na ni mohl vzpomenout.
Já nevím.
Tak trochu si přeju, abych si to s tebou mohla vyměnit,
protože bez všech těch vzpomínek
by to možná tak strašně moc nebolelo.
To je v pořádku.
Není.
Už nikdy ji znovu neuvidím.
A nemám tušení, kde je Tyler.
A tak moc jsem si zvykla, že tu se mnou pořád jsou.
A co teď? Mám se jen tak naučit žít bez nich?
Jak to mám udělat, když mám jen tenhle smutek a vztek...
A mě. Máš mě.
Podívej. Včera jsi tu pro mě byla.
Myslím, že jsi tu pro mě úplně vždy.
Tak mi teď dovol být tu pro tebe.
Ano?
-Ahoj. -Nemám žádné oblečení.
Nemám nic na sebe.
Spálila jsem náš dům s veškerým oblečením na pohřby.
Měla bych být silná, už bych měla vědět, jak se s tím vypořádat,
ale já nemůžu. Já už to nezvládnu, Damone.
Stefan je pryč, Bonnie je mrtvá.
Vzdala se svého života, aby se můj bratr mohl vrátit,
a já jsem o tom ani nevěděla.
Já vím.
Nemůžu uvěřit, že se to stalo.
Nemůžu uvěřit, že je pryč.
Tak moc je mi to líto.
Je mi to líto.
To je v pořádku.
Potřebují to.
Já to potřebuju.
Zvoníme na tento zvon, abychom uctili památku Bonnie.
A vzpomněli si na ni.
Nevím, co dalšího bych měl říct.
Řekni, že nikam nejdu,
řekni, že i přes to, že mě nevidí,
jsem byla celou dobu s nimi.
Říká, že nikam nejde,
a že tu s vámi celou dobu byla.
-Bonnie sledovala, jak si užíváte... -Nejlepší léto vašeho života.
A viděla jsem, že jste šťastní,
a vím, že si myslíte,
že nemůžete mít normální život,
-že tu musíte být pro všechny, -že tu musíte být pro všechny,
-ale to není pravda. -ale to není pravda.
Každý se sám nějak protluče.
Takže si sbal své věci,
vrať se na vysokou a koukej pořádně žít.
Neudělal jsi nic špatně, Matte.
Ty víš, že bych ti na těch 300 mailů odpověděla, kdybych mohla.
Chybíš mi.
-Caroline. -Caroline.
Sledovala jsem, jak zdobíš náš pokoj na koleji, jako kdyby ti šlo o život.
A vím, že vysoká
není taková, jakou jsi ji čekala,
a že se ti zdá, že ti něco chybí,
ale...
Tylere.
Je to dobré.
Přesně tohle jsem chtěla.
Budu v pořádku.
My všichni budeme v pořádku.
Tvoje životní funkce jsou v pořádku.
Nebuď tak zklamaný.
Vyprávěj mi o tvé noci.
Caroline Forbesová mě v Mystic Falls vzala na párty, a pak...
Pak mám prázdno.
Musel jsem být vážně opilý.
To, co způsobilo tvou ztrátu paměti, nepochází z kelímku na pivo.
Zdá se, že máš ve svém těle upíří krev, Jesse,
takže jsi byl buď zraněný tak vážně, že tě museli vyléčit,
nebo tě někdo chce proměnit v upíra.
Hádám to první, a pak bych řekl, že tě ovládli, abys vše zapomněl.
-Promiňte. Cože? -S tím si nemusíš dělat starosti.
Dobrá věc na tom, že máš v těle upíří krev, je to,
že je to první krok k vytvoření nového upíra.
Tohle je krok druhý.
UPÍŘÍ DENÍKY
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 ,