- Tidligere i "The Vampire Diaries": - Sluk for den.
Hun er skånselsløs uden sin menneskelighed.
- Hvad skal vi gøre? - Lås hende inde.
Gør livet til et helvede.
Jeg var i New Orleans, for at finde oplysninger om mine rigtige forældre.
Jeg har kun set det mærke på en håndfuld andre.
Alle fra den samme varulve-klan -
- der engang blomstrede over hele Louisiana.
Og hvorfor tror du, at jeg vil spare din elskede Katerina?
Det vil du fordi jeg beder dig om det.
Som din eneste levende bror, beder jeg dig -
- giv mig denne mulighed for at elske.
Klaus: Min frihed har du afvist.
Til gengæld har jeg én sidste ting at kunne tilbyde:
En heks i New Orleans ved navn Jane-Anne Deveraux -
- der planlægger et angreb på dig. Fang hende.
Hun er den roligste udtørrede vampyr jeg har set.
Jeg kan huske da du udsultede mig hernede i tre dage.
Jeg ville have grædt ved dine fødder for en appelsinskræl.
Hun vil ikke tigge om blod. At tigge viser desperation. Det er en følelse.
Og hun er stadig uden menneskelighed.
Hvor sulten skal hun være, før vi kan -
- torturere hende til at have følelser igen?
Mere sulten end det her, åbenbart.
Hvad skal vi så gøre i mellemtiden?
Måske kan jeg komme med underholdning.
- Katherine? - Den eneste ene. Så at sige.
Hvornår er velkomstfesten så?
Se bare hvem, der gik hen og blev modig.
Sidst jeg så på sagen, planlagde Klaus dit evige fald.
Det betyder ikke noget længere, for Klaus er væk.
Hvad mener du med væk?
Lad os bare sige, at den varulvepige, Hayley -
- viste sig at være lige hvad vi skulle bruge -
- for at få Klaus ud af vores liv for altid.
Det er tredje gang, du er her i denne uge.
Jeg er afhængig af jeres gumbo, Jane-Anne.
De gamle damer i Ninth Ward siger, at min søster Sophie -
- bløder lidt af sin sjæl ind i hver portion.
Jeg spurgte mig for om min familie i Det Franske Kvarter.
- Og? - Intet.
Nul. Jeg kunne ikke finde én eneste, der kunne huske dem.
Det er fordi, Hayley -
- at folk som dig blev drevet ud herfra for længe siden.
Hvad mener du med, folk som mig?
I bayouen kaldte de varulve for rougarou.
Tager du derud kan du finde, hvad du leder efter.
Men pas på. For det er det sidste sted du ville ønske at tage hen.
Gør det ikke. Vær sød. Hvad hvis jeg tager fejl om hende?
Det er det smukke ved det. Du tager aldrig fejl.
Og hun er den eneste måde, at vi kan nå Klaus på.
- Få andre til at lave formularen. - Hvem?
Halvdelen af heksene tror ikke på dig, og resten er for skræmte.
De ved, at vi vil blive fanget, Jane-Anne.
Vi har ikke andet valg.
Og gå så. Du ved godt, hvad du bliver nødt til at gøre.
Hvad ind i ...?
Det er da løgn.
Hey, jeg skal bruge en kranvogn.
Velkommen til New Orleans' underverden.
En paranormal legeplads, hvor de levende nemt forsvinder -
- imens de døde bliver og leger.
New Orleans? Hvad fanden skal Klaus der?
Der må åbenlyst være hekse, der konspirerer imod ham?
Så hvis vi kender til vores bror, er han på en mission -
- for at slagte og bringe til tavshed.
Heksene i Det Franske Kvarter er ikke sådan at spøge med.
Du tror vel ikke, at de har fundet en måde at slå ham ihjel på?
Vi er jo familie, så kan du ikke skrue lidt ned for jubelen?
Hvilken familie? Vi er tre mistænksomme bekendte -
- der tilfældigvist deler blod. Jeg håber de har fundet en måde -
- hvorved det forræderiske svin kommer til at rådne op.
God eftermiddag. Har vi tid til én mere?
- Jeg har intet at sige til dig. - Det er da ikke særligt flinkt.
Du ved ikke engang, hvem jeg er.
Jeg ved, hvad du er. Halv vampyr og halvt dyr.
- Du er hybriden. - Jeg er den oprindelige hybrid.
Men den historie tager vi en anden gang.
Hvor skal du hen?
Ud for at finde ud af, hvem der planlægger at angribe vores bror.
Og når jeg finder dem, -
- vil jeg enten standse dem, eller hjælpe dem.
Afhængigt af mit humør.
Jeg leder efter nogen. En heks.
Du kunne måske hjælpe mig med at finde hende.
Jane-Anne Deveraux.
Beklager, hende kender jeg ikke.
Jamen det er da lidt nederen, ikke?
For ser du, -
- i dette hav af plattenslagere, ved jeg, at du faktisk er en rigtig heks.
Så hvad med at holde op med alle historierne.
For jeg har noget af et temperament.
Hekse taler ikke udenfor deres kreds i kvarteret.
Det vil vampyren ikke tillade.
Det er imod reglerne. Jeg bryder ikke Marcels regler.
Marcels regler.
Og hvor tror du, at jeg kan finde Marcel?
Mange tak.
Du styrer totalt, mand.
- Klaus. - Marcel.
Der må være gået hundrede år -
- siden den der beskidte historie med din papa.
Er det så lang tid siden?
Så vidt jeg husker det, så drev han dig ud af byen.
Og efterlod et spor af døde vampyrer efter sig.
Og alligevel var du så heldig at overleve.
Jeg er bange for, at jeg for nyligt brændte min far til støv.
Jamen havde jeg vidst, at du var til bage i byen ...
Hvad så, Marcel?
Hvad ville du så have gjort?
Arrangeret en skide parade.
Niklaus Mikaelson.
Min læremester, min redningsmand, mit ophav.
Lad os få dig en drink.
Ja.
- Det er godt at se dig. - Det er godt at være hjemme.
Jeg håber ikke det er din fejl, at Bourbon Street ser ud som den gør nu.
Noget skal jo trække turisterne til, -
- ellers ville vi jo alle sulte.
Jeg kan se, at dine venner kan vise sig i dagslys.
Ja, jeg delte hemmeligheden bag din dagslys-ring med et par venner.
Men kun inderkredsen. Familien.
Så fortæl lige -
- hvordan du fandt en heks, der var villig til at lave dagslysringe?
Jeg har heksene her viklet omkring min lillefinger.
Virkelig?
Jeg leder efter en heks ved navn Jane-Anne Deveraux.
Hun vil mig et eller andet.
Du leder efter Jane-Anne.
Så må du hellere komme med mig.
Så begynder showet.
Nå, men hvordan har familien det?
- De levende hader mig. - Glem dem.
Hvis dine blodslægtninge skuffer dig -
- så find nogle andre. Det lærte du mig selv.
Og det, der er mit er, som altid, dit.
Selv nattegængerne, pøbelen.
Der er ikke særligt forfinede, vel?
I Kvarteret bruger vi ikke forfinet, mand.
Ja!
Jane-Anne Deveraux.
Lad os få et bifald for Jane-Anne.
Kom så.
Lad mig høre jer.
Jane-Anne Deveraux.
Du står anklaget for at have anvendt heksekraft -
- udover grænserne for de regler -
- jeg har formuleret og som jeg håndhæver.
Hvad erklærer du dig?
Var det overbevisende? Jeg studerede jura i halvtredserne.
Det vender vi tilbage til. Nå, J., uret går.
Du kender turen. Hvad erklærer du dig?
Jeg gjorde ikke noget.
Det er løgn.
Det ved du, det ved jeg, og du hader den viden, at jeg ved det.
Det driver jer hekse til vanvid -
- at jeg kender til hvert et skridt I tager -
- og, at I ikke kan bruge magi her i byen uden at blive snuppet.
Så skal vi ikke bare gå til sagens kerne?
Nu fortæller du mig hvilken slags heksekraft, du har gang i.
Sig det. Så skal jeg være nådig.
For jeg er jo en nådig mand.
Rådn op i Helvedet, monster.
Nu skal du høre, -
- du får én chance til.
Eller også gør du ikke.
- Hvad var det der? - Hey.
Lad os lige gå en tur.
Hekse må ikke bruge magi her. Hun brød reglerne.
Jeg sagde jo, at jeg ville tale med hende.
Beklager. Jeg lod mig rive med af showet.
De der hekse, de tror, at de stadig har noget magt her i byen.
Så det må jeg vise dem, at de ikke har.
Jeg spilder aldrig en mulighed for at vise min magt.
Det er endnu en lektion, jeg har lært af dig.
Og derudover, så kunne hun ikke have lært dig noget -
- som jeg ikke stadig kan finde ud af til dig. Og det skal jeg nok gøre.
Nå ja, men hvad end det var, så er det jo ligegyldigt nu, ikke?
Jamen, fint så. Og lad os så få noget at spise -
- for det gør mig sulten sådan at udgyde blod.
Hey. Thierry, er det ikke?
Er der flere Deveraux-hekse, hvor hun kom fra?
- Du er Klaus. - Det er jeg.
Og du er oprevet.
Sophie, er det ikke?
Jeg antyder, at det skyldes, det jeg overværede ske med din søster ...
... på hjørnet af Royal og Saint Ann.
- Nød du showet? - Det var lidt melodramatisk til mig.
Hvad var det din søster ville mig?
Hvorfor dræbte Marcel hende?
Jeg kan se, at du har venner med.
- Det er ikke mine venner. - De er Marcels.
Og det er alt, der betyder noget.
Jeg ved godt, at du skabte denne her by, men nu er det hans.
Han dræbte min søster, fordi hun brød reglerne.
Så fortæller jeg dig noget, imens de ser på, er det min tur næste gang.
Følger I to herrer efter mig?
Marcel sagde, at vi skulle være dine guider.
Nå, gjorde han det? Gjorde han det?
Nå, men så lad mig lige gøre noget helt lysende klart.
Hvis nogle af jer følger efter mig igen -
- bliver det uden fordelen ved at have en rygrad.
Undskyld ventetiden.
Er I kommet efter gumboen, må jeg skuffe jer. Der er ikke mere tilbage.
Jeres ældste whisky, til mine to venner her, skatter.
Hvis Marcel vil vide hvad jeg laver, så kan han spørge mig selv.
Døren virker altså.
Bruger du magi?
Jeg beder til min døde søster. Så vis din respekt.
Gør ikke en sag ud af det her, Sophie.
Hybriden ledte efter Jane-Anne, og Marcel vil vide hvorfor.
Det lyder som heksesager.
Jeg ville sige: Spørg dog hende -
- men det kan du jo ikke, eftersom Marcel dræbte hende.
Jeg er Elijah.
Har du hørt om mig?
Ja.
Så hvorfor fortæller du mig nu ikke, hvad din familie vil med min bror?
- Hvor er Marcel? - Hvem fanden spørger?
Jeg antager, at du laver sjov.
Jeg adlyder kun til Marcel.
Nå, men så kan du måske sende et referat om det her.
Du er godt klar over, at et varulvebid kan dræbe en vampyr -
- og jeg er halv varulv, så jeg spørger igen: Hvor er Marcel?
Hey, hey, jeg er jo lige her.
Tag det roligt. Diego her passer bare på mig.
Og ingen rører mine mænd. Sådan er reglerne.
Jeg er ligeglad med dine regler, Marcel.
Og jeg skal ikke bruge anstandsdamer.
Så hvorfor har du folk til at følge efter mig?
Hør nu lige her.
Jeg forstår, en magtdemonstration. Du har fået din pointe igennem.
Lad det fare, min ven.
For min skyld.
Godt så.
Nå, men hvorfor viser du mig ikke hvad du har gjort med stedet?
Og imens kan du jo forklare mig, hvad præcist du har haft gang i, i min by.
Kom med mig.
Se bare den byprofil.
Det er det man kalder fremskridt.
Flere hoteller, flere turister, mere friskt blod.
Og menneskene? Dem har jeg lært at kigge den anden vej.
Og hvad med heksene?
I min tid skulle de tages alvorligt, men nu lever de i frygt.
Hvordan ved du hvornår de bruger magi?
Måske har jeg et hemmeligt våben. Et es i ærmet.
Noget, der giver mig fuldstændig kontrol over al magien i byen.
- Har du virkeligt det? - Det kunne tænkes.
Eller måske bluffer jeg bare.
Du tager jernurt.
Det brænder som bare fanden.
Men jeg tænkte, at jeg burde begrænse de ting, jeg var sårbar overfor.
Og vær ikke sur over det med anstandsdamerne.
Jeg bad mine gutter passe på dig. Det er det hele. Det er det vi gør her.
Passer på hinanden.
Nyt blod.
Bartenderen har arbejdet alene hele natten.
Hun er enten modig eller dum.
Lad os se. Er hun modig lader jeg hende leve -
- men er hun dum er hun min dessert.
Du ved godt, at her er farligt at være alene.
Ved du, at jeg har et sort bælte i karate.
- Godaften, Elijah. - Niklaus.
Hvilken fuldstændigt uvelkommen overraskelse.
Og hvilken fuldstændigt uoverraskende velkomst.
- Kom nu med mig. - Jeg skal ingen steder.
Ikke før jeg har fundet ud af, hvem der konspirerer imod mig.
Det tror jeg lige, at jeg har fundet ud af til dig.
KIRKEGÅRD
Hvad skal vi her?
Ved du hvad det var, som heksene havde planlagt til dig?
Følg efter mig.
Sophie Deveraux.
- Hvad er det her? - Nu er han din. Gå i gang.
Ved du hvad, du er berømt her i byen.
Heksene fortæller godnathistorier om den magtfulde vampyr Klaus.
Vi ved godt, at Marcel ikke var mere end en forældreløs rendestensrotte -
- indtil du gjorde ham til det han er i dag.
Og nu er han ude af kontrol.
Han gør hvad han vil. Og han dræber dem han vil.
Jeg vil standse ham.
Og du skal hjælpe mig.
Det var derfor I bragte mig hertil.
- Hør hvad hun har at sige. - Det behøver jeg ikke.
Der er intet her på jorden, hun kan sige -
- der ville betyde nok til at spilde 30 sekunder af min tid på.
- Elijah, hvilken galskab er det her? - Klaus.
Du bliver nødt til at lytte.
I har mistet forstanden -
- hvis I tror ét enkelt fordrukkent engangsknald -
- med al respekt, min skat, betyder noget som helst for mig.
Det kan tænkes Marcel kan holde os fra at praktisere -
- rigtig magi her i byen, men som balancens vogtere -
- så ved vi, hvornår naturen er kommet op med noget helt nyt.
Jeg har for eksempel en særlig evne, -
- til at fornemme, hvornår en pige er gravid.
- Hvad for noget? - Jeg ved det. Det er ikke muligt.
- Hvad er det I siger? - Niklaus.
Pigen bærer dit barn.
Nej, det er ikke muligt.
- Vampyrer kan ikke formere sig. - Men varulve kan.
Magi gjorde dig til vampyr, men du er født som varulv.
Du er den oprindelige hybrid. Den første af sin slags.
Og denne graviditet er ét af naturens smuthuller.
- Du har været sammen med en anden. - Hey.
Jeg har tilbragt dagevis, som fange i én eller anden alligator-bayou.
De tror, at jeg bærer på én eller anden mirakelbaby.
Så tror du ikke, at jeg ville have indrømmet det, hvis det ikke var dit?
Min søster gav sit liv, for at lave den formular, som hun skulle bruge -
- til at bekræfte denne graviditet.
På grund af Jane-Annes offer, er denne pige og hendes baby -
- nu under vores kontrol.
Så hvis du ikke hjælper os med at fjerne Marcel -
- så Gud hjælpe mig -
- men Hayley vil ikke leve længe nok til at bære sin første ventedragt.
- Vent, hvad for noget? - Jeg har hørt nok.
Hvis I vil have Marcel død så skal jeg nok gøre det selv.
Det kan vi ikke tillade.
Ikke endnu. Vi har en klar plan, som vi må følge -
- og der er regler.
Hvor vover I at kommandere med mig -
- og true mig med, hvad I fejlagtigt tror er mine svagheder.
- Jeg vil ikke høre flere løgne! - Niklaus!
Lyt nu.
Dræb hende og hendes baby.
Jeg er da ligeglad.
- Niklaus. - Det er et trick, Elijah.
Nej, min bror. Det er en gave. Det er din chance. Det er vores chance.
- Til hvad? - Til at begynde forfra.
Til at tage alt det tilbage, som vi har mistet og som blev taget fra os.
Niklaus vores egne forældre begyndte at foragte os.
Familien blev ødelagt. Vi blev ødelagt.
Siden da, har alt det som du har været ude efter -
- og som vi har været ude efter -
- været en familie.
Jeg vil ikke manipuleres med.
Og hvad så hvis det er manipulation? Med dem, med pigen og hendes barn, -
- dit barn, kan du leve.
Jeg vil dræbe hver eneste af dem.
Og hvad så? Så vil du tage tilbage til Mystic Falls -
- og genoptage dit liv som den hadede, den onde hybrid?
Er det så væsentligt, at folk skælver i skræk over dit navn?
Folk skælver i frygt, fordi jeg har magten til at gøre dem angst.
Hvad skal barnet nytte? Vil det sikre min styrke?
Familie er styrke, Niklaus.
Kærlighed, loyalitet ... det er styrke.
Det var det vi svor, for 1.000 år siden -
- før livet rev den rest af menneskelighed, som du havde væk.
Før dit ego, før din vrede -
- før din paranoia skabte i den person jeg ser for mig -
- en person, som jeg knapt nok genkender som min egen bror.
Dette er os, den Oprindelige familie.
Og vi kan være sammen, altid og for evigt.
Jeg beder dig om at blive her.
Jeg vil hjælpe dig, og stå ved din siden. Jeg vil være din bror.
Sammen kan vi bygge et hjem her.
Så red denne pige.
Red dit barn.
Nej.
Nå, men han gør jo som han plejer.
Giver man ham en chance for lykke -
- løber Klaus omgående i den modsatte retning.
Så lad ham løbe. Dette barn, hvis det er hans, er bedre stillet uden ham.
Men det er han ikke, og det er vi heller ikke, Rebekah.
Min skat, den søde Elijah, han bringer os ikke andet end smerte.
Hvornår vil du opgive din evige søgning efter hans frelse?
Jeg vil standse med at søge efter hans frelse, den dag -
- hvor jeg virkeligt er overbevist om, at den ikke kan findes.
Jeg skal nok give dig et slag-for-slag-referat -
- men du ligner én, der har stået udenfor og lyttet.
Han skal nok blive overbevist. Du kender Elijah. Han vil ikke helme -
- før han har overbevist Klaus om at gøre det rette.
Jeg ved godt, at du betragter dig selv som ekspert -
- i dynamikken imellem brødre, -
- men du kender ikke mine brødre halvt så godt som jeg.
Du tager fejl.
Dette her vil Klaus ikke kunne løbe fra.
Han og jeg er ens.
Vi manipulerer, -
- vi tørster efter magt, vi styrer og vi straffer -
- men vores handlinger stammer fra én enkelt ting dybt inde i os.
Og det er?
Vores ensomhed.
Og vi hader den.
Bed Elijah ringe til mig, når han kommer hjem.
Jeg venter ham.
Hey, mand, hvor forsvandt du hen?
Er det du siger, at dine håndlangere ikke stadig følger -
- hvert et skridt jeg tager?
Nogle har sat dig i et vist humør. Hvad kan jeg gøre så?
Du kan fortælle mig hvilket problem du har med heksene.
- Nå er vi tilbage dertil? - Vi er tilbage dertil.
Jeg ved godt, at jeg skylder dig alt, hvad jeg har.
Men her sætter jeg grænsen.
Det her angår kun mig.
Jeg kontrollerer heksene i min by. Lad os lade den blive der.
- Din by? - Det kan du bande på.
Det er ellers morsomt, for da jeg rejste for 100 år siden -
- var du stadig en ynkelig lille gadetigger, der frygtede for pisk, -
- fra dem, der havde magten over dig. Men se dig bare nu.
Herre i dit domæne.
Fyrste af byen.
- Og jeg vil vide hvordan det skete. - Hvorfor?
Er du jaloux?
Hey, makker, jeg forstår det godt.
For 300 år siden var du med til at opbygge -
- en straffekoloni i ødemarken til noget særligt.
Det var dig, der startede det. Men så rejste du.
Eller snarere, du flygtede.
Jeg stod det igennem, og se dig omkring.
Nu regerer vampyrerne i byen.
Vi skal ikke længere gemme os i skyggen, som rotter.
De lokale kigger den anden vej.
Jeg kom af med varulvene -
- og fandt endda en måde, at lukke ned for heksene på.
Blodet holder aldrig op med at flyde, og festen stopper aldrig.
Vil du rejse igennem her? Vil du blive en tid? Herligt.
Hvad der er mit er dit, men det er stadig mit.
Det er mit hjem, min familie og mine regler.
Og hvad hvis nogen bryder de regler?
Så dør de.
Nåde er for de svage. Det var også noget du lærte mig.
Og jeg er ikke Kvarterets Fyrste, min fine ven, jeg er Kongen!
Så vis mig noget respekt.
Din ven vil være død inden weekenden.
Så jeg har vidst brudt én af dine regler.
Men, ser du, jeg kan ikke dræbes.
For jeg er udødelig.
Så hvem har magten nu, min fine ven?
Ham med de $100.
Den modige bartender.
- Camille. Det er et fransk navn. - Det er et bedstemor-navn.
Kald mig Cami. Er han ikke fantastisk?
- Maler du? - Nej, men jeg beundrer det.
Alle kunstnere har en baggrundshistorie.
Og hvad tror du hans historie er?
Han er vred.
Dyster. Han føler sig ikke tryg og ved ikke hvad han skal gøre ved det.
Han ville ønske, at han kunne kontrollere sine dæmoner -
- i stedet for, at dæmonerne har kontrollen med ham.
Han føler sig fortabt.
Alene.
Eller også har han bare fået for meget at drikke.
Undskyld, jeg er en over-ivrig psykologistuderende.
Nej.
Jeg tror faktisk, at du havde ret den første gang.
Hvad med dig?
Maler du?
Er du her for at give mig endnu en opsang over faderskabets glæder?
Jeg har sagt alt, som jeg følte behov for at sige.
Jeg har glemt hvor meget, jeg kunne lide denne by.
Det har jeg ikke.
Vi har tilbragt så mange århundreder sammen -
- men alligevel kan jeg på én hånd -
- tælle de gange vores familie har været lykkelige.
Jeg hadede at måtte væk herfra.
Det gjorde jeg også.
Hvad tænker du på, brormand?
At i tusind år, -
- levede jeg i frygt.
Hver gang jeg slog mig ned et sted -
- ville vores far jage efter mig -
- og drive mig ud derfra.
Han fik mig til at føle mig magtesløs.
Og det hadede jeg.
Den her by var engang mit hjem.
Og i mit fravær har Marcel opnået alt det, som jeg ville have.
Magt, loyalitet, familie.
Jeg skabte ham i mit billede, men han har overgået mig.
Jeg vil have det, som han har.
Jeg vil være konge.
Og hvad med Hayley og babyen?
Alle konger skal bruge en arving.
Så hvordan forestiller du dig, at det her skal fungere?
Din bror skal fastslå sin plads, i Marcels verden.
I inderkredsen, daggængerne. Det er der vi starter.
Det er hans venner, og hans familie.
Vi rammer ham, hvor det gør mest ondt.
Jeg måtte sove på det i går.
Og jeg er ikke din fjende.
Det som min familie og jeg ikke kunne gøre for byen, -
- det kunne Marcel.
Mit blod vil helbrede ham, -
- som om det aldrig var sket.
Kvarteret er dit hjem, men jeg vil gerne hænge ud her en tid, -
- hvis jeg stadig er velkommen.
Caroline.
Jeg står på ét af mine yndlingssteder i verden -
- omgivet af mad -
- musik, kunst og kultur -
- og det eneste jeg kan tænke på er -
- hvor meget jeg gerne ville vise det til dig.
Måske vil du lade mig gøre det en dag.
Er det så det?
Jeg skal bare pakke mine ting sammen og forlade det her sted?
- Glemme mit liv her. Og Kuren? - Kuren var en tosset idé.
Den ville have taget alt hvad du er fra dig, og for hvad?
- Flere afslutningsballer? - Jeg ville være menneske.
Jeg ville have børn og en familie.
Og jeg står her og tilbyder dig begge dele.
Og hvad hvis jeg takker nej?
En daggert i hjertet, og så tilbage i kisten?
Jeg har talt min sag.
Din familie har brug for dig.
Men det valg, som du foretager er dit eget.
Jeg skylder ham ingenting.
Jeg ønsker ham ingen glæde. Ingen kærlighed.
Jeg vil blive her, og leve mit liv som jeg vil, -
- og hvis du er fornuftig, vil jeg foreslå, at du gør det samme.
Hun har ret.
Vær fornuftig, Elijah.
Klaus er splitterravende gal, og i øvrigt fuldstændig uforbederlig.
Lad ham begynde på sit nye eventyr, og lad os begynde på vores.
Jeg har mistet så meget af mit liv til Klaus.
Og det har du også.
Nu er det vores tur.
Elijah, vil du ikke nok.
Katerina ...
Farvel.
Du ser forfærdelig ud.
Jeg er sulten.
- Det er du da ligeglad med. - Nej, jeg er ej.
Det er jo lige hele pointen.
Jeg er ikke ligeglad, men det er du.
Jamen det må hellere ændre sig, så.
Jernurt?
Hvordan får det dig til at have det?
Såret, fordi jeg forrådte dig?
Vred, fordi jeg tilførte dig smerte? Eller bange, -
- fordi du ved, at det bliver værre endnu?
Du har altid villet lege små lege.
Så kom bare.
Lad os se, hvem der bryder sammen først.
Mig, -
- eller dig. em der bryder sammen først.