Mystic Falls. Narodil jsem se tu.
Je to můj domov.
-A můj. -A taky můj.
Po staletí mezi námi žili nadpřirození tvorové.
Upíři, vlkodlaci, dvojnice.
-Čarodějky. -A dokonce i hybridi.
-Jsou tu ti, kteří je ochraňují. -Co se děje?
Mám pár otázek ohledně tvého syna.
Nemáte tušení, proti čemu stojíte.
-A ti, kteří je chtějí zabít. -My jsme začátek.
Jsou tu ti, které milujeme.
A ti, které jsme ztratili.
Tahle magie je temná.
Vybrala sis.
-A ony si to teď vybíjí na mně. -Mrzí mě to, babi!
Panebože!
A pak je tu Elena. Teď už je jednou z nás.
Je upírem.
A já udělám všechno, abych jí to pomohl přežít.
-Ahoj. -Ahoj.
-Děláš velkou chybu. -Nedělám.
Pokud si Elena zvykne na zvířecí krev okamžitě...
Dostupnost.
Tak se možná vyhne všemu, čím jsme si prošli my.
Jsi naivní.
-Třeba má šanci. -Mýlíš se, prostě se mýlíš, Stefane.
Nezvládne, jestli někomu ublíží, Damone.
Její soucit je její slabinou a vše je pro ni teď zesílené.
Tak doufej, že není fanynkou Bambiho.
Zavři oči.
Potřebuje lidskou krev, Stefane, z žíly.
Ale no tak, víš, jak to chodí. Jmenuj mi upíra, který na začátku
-nikoho nezabil. -Jmenuj jednoho na králičí dietě,
který nezabil tucty.
Jestli někoho zabije, tak se zhroutí.
Kolik bolesti podle tebe snese, než svou lidskost úplně potlačí?
I těm nejlepším z nás se to aspoň jednou stalo. Překonali jsme to.
-Za 100 let. -Chci, aby tohle období přeskočila.
Touhu po krvi se nenaučí ovládat,
pokud ji nikdy nezažije.
-Nech toho. -Je to laciný.
Je to jako dát dítěti kalkulačku, než se naučí počítat.
Řekl jsem, nech toho.
Neboj. Zahojí se. Větší zvířata jsou odolnější.
Zvládla jsi to.
Vím, že je to těžké.
Ale ty to zvládneš.
Co se děje?
Jen jsme se trochu neshodli ohledně našeho plánu.
Ty ten plán se zvířaty pořád neschvaluješ.
-Ne. -Měla bys strhnout pomyslnou náplast
a nechat to krvácet, jsi upír, Eleno, tak se tak chovej.
Můžeme jít?
Upíři jí lidi.
Takhle to v potravním řetězci funguje.
Věř mi. Budeš se cítit mizerně.
-Já to nezvládnu. -Dobře.
Představ si, že jsi na začátku závodu.
Odpíchni se ze všech sil.
Jako roztleskávačce mi běhání nešlo.
Jen se soustřeď, ano? Ty to zvládneš.
Nemůžu, myslím jen na tvé ruce na mém těle.
-Pustím tě. -Ne, neříkala jsem, abys je dal pryč.
-Je to skvělé. -Jo?
Co cítíš?
Cítím, jak se dotýkáš každičkého nervu mého těla.
Všechno je zesílené.
Chuť.
Čich.
Zrak.
Hmat.
UPÍŘÍ DENÍKY IV. 2. díl: Rozloučení
Obsazeno.
"Únik plynu vedl k tragickému výbuchu Youngovy farmy." Vážně?
Lepší, než: "Vybuchla městská rada, policie nemá žádné podezřelé."
Pokud pachatel nesedí přímo vedle mě.
Vždyť mě znáš, vždycky si rád připíšu zásluhy za zabíjení lidí.
Vážně, přestaň se na mě takhle dívat, Liz.
Kdybych chtěl zabít 12 lidí, tak je nenechám vybuchnout.
Uspořádal bych hostinu.
Výbuch byl zažehnutý zevnitř, tohle nebyla nehoda.
Jako by to bylo něco špatného.
Rada je mrtvá, Liz, vidím to jako výhru.
Některé radní znám od dětství. Byli to moji přátelé.
Přátelé, kteří se ti snažili zabít dceru.
-Kdo je ten nový? -Promiňte, šerifko.
Nemohli bychom si promluvit ohledně toho výbuchu?
-Promiňte, pane... -Connor Jordan.
Vy jste vyšetřovatel z pojišťovny?
Ne, jsem spíš nezávislý dodavatel. Můžeme si promluvit v soukromí?
-Jistě. -Díky.
Taky vás rád poznávám, pane Otravnej poradce.
Cože to je?
Papírové lampióny. Studentská rada je připravila pro odpolední pohřeb.
Zapálíme je, abychom uctili mrtvé.
To nikoho nenapadlo, že oheň bude trochu nevhodný?
Před Elenou bych to neříkal.
Jak je jí?
-Vzhledem k okolnostem asi dobře. -Kdybych pro ni mohl něco udělat,
třeba ji někam odvézt a tak, dáš mi vědět, že?
Žiju jen proto, že Stefanovi řekla, aby zachránil mě.
Upírem se stala jen kvůli mně,
tak bych jí to rád splatil.
Jo.
Jeremy?
-Čekala jsem emo účes a rovnátka. -April?
-Jo. -Vypadáš skvěle.
-Pamatuješ si April? Elena... -Elena tě hlídala, pamatuju si.
Jo, než mě můj táta
-poslal do internátní školy. -Tvůj táta...
Panebože, tvého táty je mi tak moc líto.
Děkuju.
Vlastně nevím, jak na to odpovědět,
když mi to někdo řekne.
-Tvůj táta byl pastor Young, že? -Ten s rozbitým plynovým potrubím.
Omlouvám se, ani na tohle zatím nemám odpověď.
Chovám se jako podivín.
Na truchlení prostě asi nejsem.
Musím se jít přihlásit nebo tak něco.
Ahoj, Care, to jsem já.
Jsem zpět.
Můžeš mi zavolat?
Mám menší problémy s přizpůsobováním.
-Ahoj. -Ahoj.
K čemu to máš?
Tohle je z roku, kdy ses narodila.
Myslím, že bychom měli oslavovat.
-A co? -Tvoje první nakrmení.
Vím, že to bylo nechutné,
traumatické a strašné,
ale i tak jsi to udělala. Přežila jsi.
No...
Neřekla bych, že jsem to přežila. Udělalo se mi z toho špatně.
Hele, já se dusil asi měsíc, než jsem tu chuť dokázal snést.
Časem se to zlepší.
Ale po tomhle se zapráší dřív, než se naděješ.
Jsi tak veselý.
Jo, protože jsi tady a jsi naživu. Tak nějak.
A zvládneš to.
Chceš se toho chopit?
Dobře.
Panebože...
Na zdraví.
Dokonalé načasování, Damone.
Jo, právě jsme se vrátili.
Co?
-Udělal jsi to? -Ta židle je obsazená.
-Ale nikdo tu není. -Budu předstírat, že tam někdo je,
protože alternativa je zatraceně depresivní.
Připravil jsi ten výbuch, který zabil radu?
Mám tričko s nápisem, že jsem nechal vybouchnout radu?
Proč se mě na to všichni ptají?
-Udělal jsi to? -Ne.
Ještě něco?
Ano. Něco je špatně.
Tu zvířecí krev v sobě nedokážu udržet.
No, to je mi ale překvápko.
Myslím, že potřebuju tvou pomoc.
Samozřejmě.
Vyber si. Máš na výběr z asijské kuchyně.
Mexické. A co stará, dobrá, americká mňamka?
Ne. Žádnou lidskou krev. Stefan má pravdu,
musím se to aspoň pokusit překonat, aniž bych někomu ublížila.
Dobře. Tak pojď.
Co to děláš?
Dávám ti to, co potřebuješ.
-Pij. -Cože?
Jsi nový upír, Eleno.
Potřebuješ teplou krev přímo z žíly, třeba to bude stačit.
Nebo ne, ale neříkej to Stefanovi.
-Proč ne? -Sdílení krve je tak trochu osobní.
-Co myslíš tím, že je to osobní? -Tak už pij.
Tohle je špatné. Několik lidí zemřelo a my si to spolu rozdáváme.
Sex ze žalu. Je to zdravé.
-Je to sobecké. -Je to přirozené.
Když zavrhneme sex pokaždý,
když v tomhle městě někdo umře, tak bouchneme.
Musíme být trochu ohleduplnější.
-Tylere... -Ale no tak.
Miluju tě.
Bylo to ohleduplné?
Taky tě miluju.
Kdo to sakra je?
-Můžu nějak pomoct? -Dobrý večer.
Doufám, že to já pomůžu vám. Mluvil jsem se šerifkou Forbesovou.
-Jmenuju se Connor Jordan. -Carol Lockwoodová.
Vím, kdo jste, Connore. A věřím, že se šerifka vyjádřila jasně,
že ta tragédie je vnitřní záležitost.
I tak se na to dá dívat.
I když preferuju pojem kamufláž. Můžu jít dál?
Nemyslím si, že je to dobrý nápad. Promiňte?
Děkuji. Vy víte, že to nebyla nehoda.
To by vám řekl každý začínající hasič.
-Jste od tisku? -Ne tak docela.
Dvanáct členů rady je po smrti. Vy jste starostka.
Proč jste tam nebyla?
-Nebyla to oficiální schůze. -Co to tedy bylo?
Mami?
Co se tady děje?
Můžu vám s něčím pomoct?
Možná. Jak se vede? Já jsem Connor.
Tylere! Panebože!
Tylere, běž!
Řekni mi, prosím, že už je poslední.
Jsou speciálně vyřezané.
Ta délka a šířka.
Kdybys byl normální upír, už bys byl mrtvý.
Ten chlap věděl, co dělá.
Jeho rukavice musely být napuštěné železníkem.
Hledal upíra, a když ho našel, ani na chvíli nezaváhal.
Ty okraje.
-Jsou ty kulky začarované? -Nevím.
Něco tu je.
Jak se cítíš? Vypadáš trochu slabě.
Dobře. Ale mé city jsou úplně vzhůru nohama.
Všechno je zesílené.
Stačí...
... že jména těch mrtvých vidím a chce se mi týden brečet.
Nemusíš tu dobrovolničit.
Lidé umřeli.
Lidé, které jsme znali celý život,
takže jo, musím.
To je?
April Youngová, jo.
-Ahoj. -Ahoj.
-Dlouho jsme se neviděly. Ne od... -Pohřbu mých rodičů.
Jo.
-Přežiješ to? -Chtějí, abych mluvila.
Všechny děti, které někoho ztratily, asi můžou.
Co mám jako říct?
Že mě mrzí, že táta tu trubku nespravil?
Ale když nic neřeknu...
Co když to neudělá ani nikdo jiný?
S tátou jsme nikdy nevycházeli,
ale i tak si každý zaslouží, aby o něm na pohřbu řekli něco pěkného.
Na pohřbu mé mámy všichni říkali opravdu pěkné věci.
Řekni to, co chceš říct. Nebo neříkej vůbec nic.
O tátu si starosti nedělej.
Všichni ve městě ho měli rádi.
Jo.
Než před pár dny zemřel.
I teď.
Promiň.
Musím jít.
Bonnie?
Bonnie, vím, že tam jsi. Slyším tě dýchat.
Bonnie, prosím. Je to důležité.
Ahoj, jsi v pořádku?
Můžu jít dovnitř, prosím?
Hej, hej.
Přišlo mi to, jako by babička umírala znovu.
Jen proto, že jsem ji neposlechla, že nemám zkoušet černou magii.
Jednáš se druhou stranou. Není to spolehlivé.
Čarodějky ti asi jen popletly hlavu, aby ti daly lekci.
Vyšlo to. Dnes ráno jsem zkoušela základní přírodní kouzlo,
abych si pročistila hlavu, a všechno se mi to vrátilo.
Jako by se to všechno dělo znovu.
Promiň. Jsem troska. Jsem tu zavřená,
všem se vyhýbám. Na Jamieho jsem se vykašlala úplně.
Přišel jsi, protože něco potřebuješ.
-Že jo? -Jo,
-ale to počká. -Ale no tak, Stefane, jsem v pořádku.
Nechodíš sem často. Jestli se něco děje, tak mi to řekni.
Dobře.
Tyhle kulky pálí na dotek. Mohly by být napuštěné železníkem,
ale jsou na nich znaky. Už jsi někdy něco podobného viděla?
Ne, tohle není magie, pokud sis to myslel.
Odkud je máš?
Myslím, že je ve městě nový lovec upírů.
Tak to se moc nehodí.
-Jsem tady. Kde jsi? -Jsem v koupelně ve sklepě.
-To už jsi u dveří? -Ještě ne.
Promiňte, obsazeno.
Damone, pospěš si.
Zase vy. Špehujete maloměstské pohřby?
Damone, díky Bohu.
Promiňte. Celé šaty jsem si polila kávou.
Ještě jsme se nepotkali. Já jsem Connor Jordan.
Damon. Mám fobii z bakterií.
-Všechno v pořádku? -Jo, bude to jen chvilka.
Co vás přivádí do Mystic Falls? Prodáváte Bible?
Ne, pracuju v oblasti čištění životního prostředí.
Prý jste tu měli menší znečištění.
To jsem nevěděl.
Ale dýchá se mi dobře.
Omlouvám se, že to trvalo tak dlouho.
-To nic. -Užijte si pobyt,
návštěvníky milujeme a za ten výhled stojí za to umřít.
Černý humor. Příliš brzy.
Promiňte.
Promiňte, vylekal jste mě. Nacvičuju si tu proslov.
-Přinesl jsi krev? -Nechceš to říct ještě hlasitěji?
Tady.
Eleno!
Ne, já nemůžu...
Chutná to jako...
-Co to se mnou je? -Nevím.
Možná, že díky tvé krvi dvojnice tvé tělo odmítá proměnu.
-Umírám, že jo? -Ne, neumíráš.
-Jen se musíš napít přímo z žíly. -Ne.
Nemůžu riskovat, že někoho zabiju, Damone.
-Možná bude lepší, když umřu. -Takhle nepřemýšlej, Eleno.
Budeš v pořádku.
Dobře?
Budu se muset vrátit dovnitř.
Skvělé.
Co je v té tašce, Damone?
Sváča do půlky obřadu. V kostele mi vždycky vyhládne.
Kristova krev a tak...
-Přinesl jsem ho Eleně. -Vážně chceš, aby bylo po tvém?
-Jinak než po mém to nejde. -Jestli někomu ublíží,
bude tak zoufalá, že se pokusí zbavit viny,
možná až tak, že se zřekne lidskosti.
Tím myslíš, že se stane Rozparovačem?
-Nemůžu dovolit, aby byla jako já. -Chraň Bůh, aby byla jako já.
Přesně to si totiž myslíš, Stefane. Stejně se nakonec utrhne ze řetězu.
Čím rychleji k tomu dojde, tím dřív ji budeme moct srovnat.
Je silná, když jí pomůžeme, tak to přežije.
Hladoví, Stefane. Krev v sobě neudrží ani den.
-Říkala, že jí nic není. -Tak ti lhala.
Ten tvůj čtyřnohý proteiňák byl na nic. Sáček s krví taky,
neudrží v sobě ani mou krev.
Ona pila tvou krev?
Já to řekl nahlas?
Jsi v pořádku?
Hele, hledala tě April. Chtěla pomoct s projevem.
Ne, kde je?
Já nevím.
Co tu děláš, Tylere?
Jsem ohleduplný ke ztrátě komunity.
S lovcem, který po tobě jde?
Nedovolím, aby mě v tomhle zastavil.
Když se tu ukáže, tak mu nakopu prdel.
Než začne mše, tak bych zde ráda přivítala všechny,
kteří se rádi podělí o vzpomínku
na naše zesnulé přátele z městské rady.
Vím, že April Youngová chtěla říct pár slov o svém tátovi. April?
April, jsi pořád tady, zlato?
Chtěl by se o vzpomínku na pastora Younga
podělit někdo jiný?
Pojď sem, Eleno.
Nevím, proč mě to vždycky rozesměje.
Nevypadá moc dobře.
Možná jsi mi měl říct, že neudrží žádný zdroj potravy.
-Žárlivost je pod tvou úroveň. -Trhni si.
Jsem...
Když jsem před chvílí mluvila s April, byla nervózní z toho,
že tu před vámi bude mluvit,
a teď jsem trochu nervózní i já.
Když někoho milujete,
tak je nejhorší ten den, kdy o něj přijdete.
Cítíš to?
Krev.
Nikdo ani hnout.
Neotáčejte se. Je to past.
Jsem...
To nic. Už jsem u tebe.
Nalistujte prosím v Kancionálu stranu 42
a zazpíváme si píseň.
Je tu krev. Stefane, ta krev. Strašně moc ji cítím.
To nic. Vzpomeň si na to, o čem jsme mluvili.
Soustřeď se, bojuj, no tak, ty to zvládneš.
Co je s ní?
Má hlad. Nenakrmila se.
-Tak ji odtud dostaňte. -Nemůžeme. Někdo nás sleduje.
Půjdu mu urvat hlavu.
Udělej to a riskuješ odhalení nás všech.
Myslím, že to riziko se o dost sníží,
když mu tu hlavu utrhnu.
Stefane, přestávám se ovládat.
Máš 10 vteřin, než ho půjdu vyřídit postaru.
-Nedělej to, Damone, prosím. -3, 2, 1, mějte se.
Počkej, počkej. Eleno, nakrm se ze mě.
To nic, všichni si myslí, že jsi rozrušená, tak se nakrm ze mě.
To bude dobrý. Jsi v pořádku.
Děkuju.
Ta krev. Pořád ji cítím.
Musí to být April. Musíme jí pomoct.
Eleno, nemůžeme to riskovat.
-Tak jí pomůžu sama. -Promiňte.
Chtěl bych říct pár slov o pastoru Youngovi.
Co budeme dělat?
V prváku jsem byl spratek, kterého týmové sporty nezajímaly.
Nezajímal jsem se o nic, co se mě nijak netýkalo.
Ale to on mě přiměl pochopit, jak důležité je být součástí týmu.
Komunity.
Vzdávám se pro dobro...
Panebože!
-Já toho parchanta zabiju. -Damon už tě předběhl.
Zůstaň tu, musím mu pomoct.
-A co April? -Postarám se o to. Jdi.
-Musím zavolat sanitku. -Nic mu není.
Celé město vidělo, jak tě postřelili. Volám sanitku.
Eleno?
Damone.
-Za co to bylo? -Ty víš za co.
April.
Není mrtvá, ale jestli se na ní nakrmíš, tak ji zabiješ.
-Pusť mě. -Podívej se, Eleno, je to April.
April není teplé tělo, ze kterého se nakrmíš, je to tvá kamarádka.
Je to sirotek. Stejně jako ty.
A bojí se. Stejně jako ses bála ty.
Prosím, neubližuj mi, prosím.
Nikdo ti neublíží. Nikdo ti neublíží.
Potřebuje tě. Můžeš ji donutit na všechno zapomenout.
Proč to udělal?
Ne. Já nemůžu, Caroline, udělej to ty.
Ne, naučíš se to jen tak, když to uděláš sama.
-Ne, já nemůžu. -Ale můžeš.
Jen musíš tomu, co říkáš, věřit.
Dobře.
April, poslouchej mě.
Všechno bude v pořádku.
Dostaneš se přes to,
stejně jako jsem se přes to dostala já. Pomůžu ti. Slibuju.
Budu v pořádku. Pomůžeš mi.
Na pohřeb ses odtud dívala proto, abys mohla truchlit sama.
Byl to nádherný obřad.
Lidé řekli opravdu pěkné věci.
To bylo šílené. Jak to podle tebe zakryjí?
Pokus o atentát na syna starostky?
Chlapec u oltáře zešílel.
Hele. Co se ti stalo?
Přítelkyně to tak trochu přehnala.
Pěěkná kérka.
Jaká kérka?
Tys ji neviděl? Byla obrovská.
-Žádný tetování neměl. -Ale měl.
Drahá April, mrzí mě, čím si procházíš.
Byla to nezbytná oběť
a bojím se, že je to jedna z mnoha obětí, které přijdou.
V Mystic Falls se zlo šířilo vždy,
ale teď přichází ještě větší.
Moje smrt není v nadcházející válce poslední.
Uvidíme se znovu, až budeme všichni spaseni.
Do té doby věz, že tě miluju. Táta.
Pomáhá to s chutěmi.
-Jsi naštvaný. -Jo, jsem naštvaný.
-Lhala jsi mi. -Nelhala, jen jsem ti neřekla...
No tak, Eleno, lhala jsi mi.
Byl jsi tak šťastný, že jde všechno dobře, a pak...
-Myslíš, že jsem šťastný? -Jen jsem ti to nechtěla zkazit.
Procházela sis peklem, což znamená, že já taky.
A ty jdeš pro pomoc za Damonem.
-Myslela jsem, že to pochopí. -A já podle tebe ne?
-Stefane, prosím. -Krmila ses z něj, Eleno.
Krmila ses z něj.
Vím, že to pro tebe moc neznamená, ale pro mě ano.
A vím, že pro Damona to taky znamenalo hodně.
Nechtěla jsem ti ublížit.
Omlouvám se. Vážně moc mě to mrzí.
Proč brečím?
Pláče už mám dost.
Tvoje emoce jsou právě teď trochu zesílené.
Jako bych brečela ode dne, co zemřeli moji rodiče,
a můj život je jako nikdy nekončící pohřeb.
Pořád jen pohřbíváme lidi, Stefane.
Víš, co je zesílené?
Smutek. Pořád cítím smutek ostatních.
Všechna ta bolest. Jako by měla uvnitř mě vybuchnout.
No tak.
-Pojď se mnou. -Kam?
Musíme něco udělat. Tak pojď.
-Co tady děláme? -Nevím.
-Zeptej se Stefana. -Stefane. Co to tu děláme?
Dokončujeme obřad, který jsme předtím nedokončili.
Musíme se začít uzdravovat, Damone.
Všichni jsme o tolik přišli, obzvlášť teď. Myslíme si, že už jsme otupělí.
Ignoruj to, nebo si z toho utahuj, ale víš, jak se cítíme.
A právě jsme se rozhodli truchlit.
-Takže zapálíte lampióny? -Jo. Jo, musíme to udělat.
Musíme zjistit, kdo je ten lovec. A co ví o smrti rady.
Právě teď máme na práci důležitější věci, než je tohle.
Dnes ne.
Tenhle je pro mého strýce Zacha,
mou kamarádku Lexi
a pro Alarica.
Tenhle je pro Vicki.
Tenhle je pro mého tátu. A pro Tylerova.
Tenhle je pro naše rodiče, pro Vicki,
Annu, Jennu...
a pro Alarica.
Ani náhodou.
Tenhle je pro mou babičku.
Tenhle...
Tenhle je pro mou mámu a mého tátu.
Jennu.
Pro každého, o koho jste přišli. Pro každého, koho ztratilo město.
A pro mě.
Protože...
Pouštět k nebi lampióny. Věřil bys tomu?
Japonské lampióny jako symbol oproštění se od minulosti.
Řeknu ti novinku. My nejsme Japonci.
Vím, co jsou zač.
Děti.
Jako kdyby měla zapálená svíčka nebo modlitba
všechno napravit.
Nebo to, že budeme předstírat, že Elena
neskončí jako my ostatní vražední upíři.
Hloupá, naivní, nesnesitelná, malá děcka.
Vím, co mi na to řekneš.
Cítí se pak líp, Damone. No a co?
Na jak dlouho? Na minutu? Na den?
Jaký je v tom rozdíl?
Protože když o někoho přijdeš, žádná svíčka ani modlitba
ti nevynahradí to, že jediná věc, která ti zbyla,
je díra po někom,
na kom ti záleželo.
A kámen. S vytesaným datem narození, který je určitě špatně.
Takže díky, kámo.
Díky, že jsi mě tu nechal, abych je hlídal. Už jsem měl být dávno pryč.
Tu dívku jsem nezískal. Pamatuješ?
Zůstal jsem tu trčet, hádám se s bratrem a starám se o děti.
Mám to u tebe.
Taky mi chybíš, kámo.
UPÍŘÍ DENÍKY
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 o děti.