בפרקים הקודמים:
לקחת ממני הכל. -מה שעבר עבר.
טינה מתיישנת. -יודע מה לא מתיישן?
נקמה. -לא.
מה קרה? חסר לך משהו?
שלושה מקוריים ישנים, ארבעה ארונות.
מי בארון הנעול?
אני יודעת מי יכולה לפתוח את הארון.
מי? -אמא שלי.
אני רוצה לעזור. -אין לך קסם ואני לא בוטחת בך.
את יכולה לעזור לי להשיב את כוחי.
כדי לשבור את הנתינות, עליך להשתנות בעצמך.
אלוהים אדירים. -ברח!
הוא ישרוד? -לא לבדו.
מה זה? -דם ערפדים.
הראה את הארונות.
איפה הרביעי? -לא כאן.
אני מניח שקלאוס לא קיבל את ארונותיו. -הצלחתי להבריח רק אחד.
את הנעול. -כנראה שזו בחירה טובה.
למה שלא נדבר על זה? -מה עשית?
אלייז'ה.
אתה מופתע לראות אותי.
אז זה לא היית אתה שהוציא לי את הפגיון מהחזה.
נראה שלא יזיק לך משקה.
ויש לנו הרבה על מה נדבר, אז שנשב?
תירגע. בדיוק סיימתי לשפץ.
יש לך כל זכות לכעוס עליי.
אבל עמדתי במילתי. איחדתי אותך עם המשפחה שלנו.
אל תאלץ אותי לעשות את זה שוב.
קדימה, עשה זאת. נראה אותך.
אתה תצטרך להתמודד עם קול.
מייקל מת. -מה אמרת?
הרגתי אותו עם הנשק שלו. הוא מת לנצח, אלייז'ה.
למה המשפחה שלנו נשארת בארונות האלה?
פין מעל 900 שנים. קול מעל 100 שנים.
בגלל סטפן סאלבטור.
הוא מחזיק בדבר היחיד שמונע ממני לשחרר אותם.
יש דברים שאתה לא יודע על העבר שלנו, אלייז'ה.
מות אימנו. דברים שמעולם לא רציתי שתדע.
אבל אני מוכן לספר לך עכשיו.
אני רק מבקש שתזכור את שבועת האמונים שנתת לי.
מה אתה עושה?
תמיד ולנצח.
אני צריך שתעמוד לצידי.
היה אח שלי.
עזור לי להשמיד את סטפן,
ואני מבטיח לך שמשפחתנו שוב תהיה שלמה.
יומני הערפד
בוקר. -חשבתי שיש לנו אספירין.
מאחורי הוויטמינים.
יש לך הנגאובר. -כן, מצטער על זה.
עבר עליי לילה מוזר.
אמרתי לך, אתה לא צריך להרגיש אשם שאתה מזמין לכאן את מרדית'.
אני יודע. ואני מודה לך על זה.
אבל אני כן מרגיש אשם שהתקשרתי אליה שיכור ב-02:00 בלילה.
לא אתה לא. -כן, אני כן.
היה הייתה בסדר עם זה? -ברגע שהאספירין הזה
יתחיל להשפיע ואני אזכר בשיחה,
אודיע לך.
שריף פורבס, היי.
הכל בסדר?
אנחנו עומדים לנהל שיחה לא קונבנציונלית,
אז אני מקווה שתשמרו עליה בסוד. -כמובן.
שמעתם שהחוקר הפתולוגי נרצח
בליל גיוס הכספים? -כן, בריאן וולטרס. למה?
חקרנו קצת. מישהו נעץ לו את היתד הזה בלב.
זה משלנו.
זה מהסט שנמצא בבית האגם של הורייך.
לכן אני כאן.
לא סיפרתי לאף אחד, אבל בדקו על זה טביעות אצבע,
ומצאו סט נקי אחד.
שלך.
מה?
אז את החשודה העיקרית?
היא לא חושבת שעשיתי את זה, היא מנסה לברר
למה שמישהו ישתמש בנשק של משפחתי להרוג חבר מועצה.
למה שלא נשאל את ריק אם לרופאה הקטנה שלו הייתה גישה לנשקים.
אתה על רמקול, מניאק. -אני רק אומר,
החשוד הראשון הוא בדרך כלל הפושע.
בריאן נרצח לפני כמה ימים.
לא הראיתי את זה למרדית' עד אמש.
זו לא הייתה היא. -בריאן היה האקס שלה.
וריק ראה אותם רבים בלילה ההוא. -זאת לא מרדית', בסדר?
אני מסרבת להאמין שמזלך עם נשים כזה טרגי.
מי עוד יודע על הסליק שלך?
מי לא? יש לי נשק בכל מקום. כאן, בבית הספר, בדירה שלי, במכונית שלך.
זה קלאוס. זה חייב להיות הוא. הוא משחק בנו.
מה אם זה היה סטפן?
הוא היה מטורף בלילה ההוא. ניסה לעצבן את קלאוס.
הוא היה מסוגל לכל דבר בערך.
גורם לי להתגעגע לתקופה בה סטפן היה פציפיסט אוכל ארנבות.
בכל אופן, חייב ללכת, נדבר. -היי, איפה אתה?
תה עם חבר ותיק.
אלייז'ה. המקורי המועדף עליי.
חזרת ממתים. התנקית יפה.
השארת משהו בכיס המעיל שלי. -כן.
"אלייז'ה היקר. בוא ניפגש.
נתכנן את השמדת אחיך. חיבוקים ונשיקות."
דיימון. -צדקתי לשחרר אותך מהפגיון,
או שתהיה לנו בעיה?
אני כאן. בוא נדבר.
אתחיל בשאלה קלה.
יש לך מושג איזה נשק להריגת קלאוס
עשוי להיות נעול באורח קסם בארון קבורה מסתורי?
תאט. -תזדרזו.
אין לנו הרבה זמן.
סליחה, סטפן. לא הייתה לי הרבה ברירה. -תמיד יש ברירה, בוני.
החלטת ועכשיו עלייך לחיות עם זה.
סיפרת לקלאוס איפה היו הארונות והוא לקח אותם.
את כולם חוץ מאז זה. -זה הארון הנעול?
כן. למזלנו, נראה שזה הכי חשוב לו.
אתה לא נכנס? -ערפדים יכולים להיכנס.
דיימון היה צריך לכפות על כמה גננים שיכניסו את הארון.
זה רעיון גרוע.
אם את באמת המפתח לפתיחת הארון,
כנראה שאת ברשימת החיסול של קלאוס.
אני מציע שתתחבאי כאן ותמצאי דרך לפתוח את הדבר הזה.
אמרתי לך. אין לי כוחות. -ואני לא מאמין לך.
השעון מתקתק. עוד מעט קלאוס יקרא לבני הכלאיים שלו
למצוא את הארון הזה ולהרוג את כולנו.
אז תחפרי עמוק, אבי בנט, תגרדי כל קסם שנותר בך.
מה את עושה עושה כאן? -בוני אמרה לי שתהיו כאן.
אני צריכה לדבר איתך. -אין על מה לדבר.
אני מרוכז בפתיחת הארון. -הרגת את החוקר הפתולוגי?
למה את חושבת שזה אני? -אני כבר לא יודעת למה אתה מסוגל.
תאמיני למה שאת רוצה, אלנה. -אני לא רוצה להאמין לזה.
אבל בכל זאת היית חייבת לשאול.
סטפן...
שאלת את דיימון אם הוא הרג מישהו לאחרונה?
את קרוליין? -כן, ד"ר פל, שלום.
אלנה אמרה לי שעזרת לאבא שלי.
נכון. את חושבת שתוכלי לגרום לו להיות יותר אסיר תודה?
הוא איים עליי כל הלילה שיביא לשלילת הרישיון שלי כי הצלתי את חייו.
כן, אבא שלי קצת מקובע בדרכיו.
כל חייו הוא שנא ערפדים אז...
אז הוא לא מת על זה שדם ערפדים ריפא אותו.
כן, הוא הבהיר את זה.
מצטערת. קשה לי להיות נחמדה למטופלים כשאני לא ישנה.
אז אני יכולה לקחת אותו הביתה?
חתמתי על טופס השחרור שלו אתמול רק כדי להשתיק אותו.
אני...
הוא לא התקשר או משהו.
זה בטח קשה.
כשאבא שלך שונא את הדבר היחיד שאת לא יכולה לשנות בעצמך.
מעכשיו זה ענייני לדעת מי הם הערפדים בעיר.
סקרנות רפואית. אני לא מפטפטת.
תמיד היו לנו עליות ומורדות.
תגידי לאבא שלך שמסרתי "אין בעד מה".
תודה.
זה היה מהיר. -כן, הוא לא כאן.
הוא כבר שוחרר.
והיא נראית ממש נחמדה, דרך אגב. אולי קצת אינטנסיבית, אבל...
זה חמוד שאת רוצה לוודא שאלריק לא יוצא עם פסיכית
הוא המשפחה שלי. אני חייבת לדאוג לו.
מה?
אני שומעת אותו.
שומעת את מה?
את הטלפון של אבא שלי.
אלוהים אדירים, אבא. אבא!
אלוהים אדירים. -לא. אל תהיה מת. אל תהיה מת.
אלוהים.
אבא.
קרוליין, יש לו דם ערפדים בגוף.
מה?
זה ספר הכשפים היחיד ששמרת?
זה היחיד שהייתי זקוקה לו.
אז... מה זה כל זה?
היסטוריה משפחתית.
על אמא שאהבה את ילדיה כל כך,
עד שלא יכלה לשאת את המחשבה לאבד אותם.
אז היא הפכה אותם לערפדים.
אחד מהם זה קלאוס.
הערפד שאתם מנסים להרוג עם מה שנמצא בארון?
אין כאן כלום שיעזור. ראיתי את רוב הלחשים האלה.
מה זה היה? -לחש בעזרתו נעלתי את מייקל בקבר.
שרפתי אותו. ניסיתי להוציא אותו מראשי.
אבל זה לא עבד.
רגע. את רואה את זה?
זה לחש נעילה.
אנחנו מנסות לפתוח משהו,
לא לנעול אותו. -לא.
כאן. בצד. זה קשר דם.
זה אומר שצריך שני דורות כדי לקשור אותו.
שושלת. כמו שני מפתחות לכספת.
אז פרימת הקשר תבטל את הלחש?
תפתח אותו? אם נעשה את זה יחד?
תתלבש. אנחנו יוצאים. -מצטער, לא מעוניין.
לא שאלתי. אלייז'ה ואני קבענו פגישה מאוד מיושנת
איתך ועם קלאוס. אני אומר שתלך עם השחור.
גורם לך להיראות כמו רשע.
קלאוס לא יסגור עסקה, דיימון.
הוא לא חייב. אנחנו רק קונים מעט זמן
לתת למכשפות שלנו הזדמנות לפתוח את הארון.
אז זאת התכנית שלך?
לעכב את קלאוס? -אם לא היית משתגע
אולי היו לנו עוד אפשרויות.
אז אתה משחרר מקורי כדי לעזור לו.
היה חכם לשחרר את אלייז'ה מהפגיון. אתה צוחק עליי?
אחרי מה שקלאוס עשה לו? הוא במצב נקמה.
זה בכלל לא חכם לבטוח באלייז'ה, דיימון.
הוא דפק אותנו בפעם הקודמת.
לפי איך שהתנהגת, אני סומך עליו כמו שאני סומך עליך.
אני מניח שזה הדדי, לא?
כן. אתה מדבר על שנישקתי את אלנה.
אלמלא קלאוס לא היית צריך להיות כזה חמור,
ולא הייתה הנשיקה הזו.
אז תתכונן ותתעודד. אנו עומדים להתמקח על הפסקת אש מזויפת.
אני לא רוצה שהגישה שלך תדפוק את זה.
כפיתי על האחות להתרחק מהחדר.
אתה תהיה בטוח כאן. -הפצע שלי החלים לחלוטין.
אני צריך משהו לאכול. -אבא, למה שלא תשכב
ותירגע?
אני לא יכול. אני לחוץ מדי. הדופק שלי מהיר.
כך הרצון לשינוי משפיע על גופי.
אולי ד"ר פל תוכל להביא לך משהו. -היא עשתה מספיק.
התקשרתי לאמא שלך. -תודה.
מר פורבס, ראית את התוקף? -לא ראיתי כלום.
ניסיתי להתגנב החוצה. מישהו התנפל עליי.
נבין את העניין הזה, אבל בינתיים...
עלינו להשיג לך קצת דם.
אני לא מתכוון לשתות דם.
אתה חייב. מתת עם דם ערפדים בגופך.
אם לא תיזון מדם ותשלים את המעבר לערפד, אתה תמות.
אני מבין איך זה עובד.
ואני מוכן לעשות את זה.
עכשיו הוציאו אותי מבית החולים הזה. אני מריח דם בכל מקום.
מה אתה עושה? -ספירת מלאי.
הבאת את זה? -האם גנבתי ראיה מזירת הפשע?
כן.
את צודקת.
זה תואם.
זה היה מתחת לרצפה במבואה.
מה שאומר שמרדית' ידעה איפה זה.
זה לא אומר שהיא גנבה את זה.
זה מהדירה.
אלה הגיעו מתיק מהמכונית של דיימון. -זהה לזה שהרג את בריאן.
המכונית של דיימון הייתה בגיוס הכספים.
גם מרדית'.
וזה היה הלילה בו החבר שלה, החוקר הפתולוגי, נרצח.
זה שקרה לה פסיכית.
אז היא ניסתה להציל את ביל פורבס.
למה שהיא תשנה את דעתה ותנסה להרוג אותו?
אני גם לא יודע מה לחשוב, אבל...
זה יהיה טיפשי להתעלם מהעובדות האלה.
אז, מה נעשה?
ובכן...
קחי את זה למשטרה. וכדאי שתלכי להיות עם קרוליין.
אני מצטערת, ריק.
תיזהר בבקשה.
ניקלאוס. האורחים שלנו הגיעו.
דיימון. סטפן. אלייז'ה אומר לי. שאתם מעוניינים בפגישה. אמיץ מאוד.
בואו נדון בפרטי ההסכם שלנו כמו גברים מתורבתים, בסדר?
עדיף להיענות לבקשותיו.
לא באתי כדי לאכול, קלאוס.
למעשה לא רציתי לבוא לכאן כלל, אבל אמרו לי שאני חייב.
כי אתה תקשיב לנו.
אנחנו יכולים לשבת ולאכול,
או שאוכל לשסף את גרונכם ולהוציא את איבריכם.
הבחירה שלך.
תודה, אהובה.
אבד לך התיאבון?
תאכל. חשבתי שסיכמנו שנשאיר את סטפן העצבני בבית.
זו הגישה.
נכון זה נחמד? ארבעתנו אוכלים יחד.
תענוג. על זה חשבת
כששלפת החוצה את הפגיון?
אני יודע איך הוא הרגיש כלפיך, אז הנחתי שכמה שיותר יותר טוב.
אלייז'ה ואני אולי רבנו, אבל תמיד השלמנו.
בדומה אליך ואל רבקה, לא?
איפה היא, דרך אגב?
בפעם האחרונה שבדקתי עוד היה נעוץ בה פגיון כי פחדת להתעמת איתה.
אם אתה מתכוון לעובדה שרבקה יודעת שהרגתי את אימנו,
כבר התוודיתי בפני אלייז'ה.
היי, סטף, זוכר כשהרגת את אבא?
חכה עם השיפוטיות עד הקינוח. -באנו לעשות עסקה, דיימון.
זה לא אומר שאנחנו צריכים להתחנף.
אני רק אומר שיש לפנינו ערב ארוך, תרגיע את עצמך.
טיילר חזר אליך כבר?
לא. והשארתי לו הודעות בכל מקום.
אז אלריק באמת חושב שד"ר פל עשתה את זה?
הוא לא יודע מה לחשוב.
מה איתך?
אני רק הייתי רוצה שהבחורה שאלריק מחבב לא תהיה באמצע כל זה.
מגיע לו להיות מאושר.
אבל כן. היא נראית אשמה. לכן סיפרתי לאמא שלך.
אמא שלי יושבת שם עם אבא שלי.
אני חושבת שהם לא היו יחד באותו חדר זמן כה רב מאז שהייתי בת 10.
יש סיכוי שטיילר עשה את זה?
מה? -אם קלאוס ניסה לשטות בכם,
והוא נתין של קלאוס, ו...
כלומר, הוא עושה כל מה שאומרים לו.
לא. לא, אני לא חושבת שטיילר עשה את זה.
אני לא יכולה לתת לאבי למות.
אני אכריח אותו לשתות דם.
היי.
הוא לא רוצה, קרוליין.
הדבר היחיד שיש לאביך היא בחירתו החופשית.
כל כך שנאתי אותו על מה שהוא עשה לי.
כל כך.
ועכשיו אני רק רוצה להציל את חייו.
מובן שאת רוצה. הוא אבא שלך.
מה היה החלק הכי קשה בשבילך?
כשאיבדת את אביך?
לחשוב על כל הפעמים שהוא לא יהיה שם.
הפעמים בהן פשוט צריך אבא, את מבינה?
היי.
סטפן, איפה אלנה המקסימה הערב?
לא יודע. שאל את דיימון.
סליחה. פספסת כל כך הרבה.
צרות בגן עדן.
עוד מילה על אלנה וארוחת הערב הזו נגמרה.
יודעים מה? מוטב להשאיר את אלנה
ברשימת הנושאים שאינם לשיחה.
אתה כנראה צודק. -כן.
פשוט המשיכה של כפילת פטרובה עדיין כל כך חזקה.
מה אתה אומר, אחי?
שנספר להם על טאטיה? -למה שנדון בעניינים
שמזמן נפתרו?
על פי חיבתם המשותפת לאלנה ולקתרינה,
אורחינו אולי יהיו מעוניינים לשמוע על יוצרת שושלת פטרובה.
אנחנו לא הולכים לשום מקום, אלייז'ה, בבקשה.
ספר.
כשמשפחתנו התיישבה כאן לראשונה, הייתה בחורה בשם טאטיה.
היא הייתה יפה בצורה יוצאת דופן.
כל נער בגיל המתאים חיזר אחריה.
אפילו שהיה לה ילד מגבר אחר.
איש לא אהב אותה יותר מניקלאוס.
לדעתי היה אחד שאהב אותה באותה מידה.
רגע. שניכם אהבתם את אותה הנערה?
אמא שלנו הייתה מכשפה חזקה ביותר.
היא רצתה לשים קץ לריב שלנו על טאטיה, אז היא לקחה אותה.
ובהמשך גילינו קלאוס ואני ששתינו את דמה של טאטיה,
בלילה שבו אימנו הטילה לחש
שהפך אותנו לערפדים.
טאטיה לא יכלה להחליט בינינו,
אז במשך כמה זמן, ניקלאוס ואני התרחקנו.
החלפנו מילים קשות. אפילו הגענו למכות, נכון, אחי?
אבל בסופו של דבר הבנו את הקשר הקדוש שיש בין משפחה.
משפחה מעל הכל.
את לא מנסה.
אנחנו מנסות מעל לשעה.
הרוחות כועסות עליי כי עזבתי אותך.
אולי הן לא רצו שיחזרו לי כוחותיי.
חלמתי את כל החלומות האלה מסיבה מסוימת.
הרוחות רצו שאמצא אותך כי את אמא שלי.
אלו לא הן.
זו את.
את לא מוכנה להיפתח לזה.
את יודעת שאבא מעולם לא דיבר עלייך?
וגם לא סבתא.
לא היו לי זיכרונות ממך.
אז את יודעת מה העמדתי פנים?
שאת מתה.
היה לי יותר קל לעשות את זה מאשר לתהות,
למה אף פעם לא חזרת בשבילי.
אין דרך להסביר כמה אני מצטערת על מה שעשיתי.
יש דרך.
את יכולה לעזור לי.
זה כמעט עבד.
אני צריכה להתקשר לדיימון, להגיד לו שאנחנו מתקרבות.
מיד אחזור. -בסדר.
- מתקרב. צריך זמן. -
אז אולי נתקדם ונדון על פרטי ההצעה?
זה פשוט. קלאוס מקבל את הארון חזרה.
ובתמורה...
הוא ומשפחתו המורחבת יעזבו את מיסטיק פולס לתמיד.
אני, סטפן ואלנה חיים באושר עושר.
בלי טינה. -העסקה נשמעת הוגנת, אחי.
אני לא חושב שאתה מבין. דם הכפילה של אלנה
מבטיח שתמיד יהיו לי עוד בני כלאיים
להילחם באלה שמתנגדים לי.
לעולם לא אשאיר אותה מאוחר.
נגיד ואשאיר אותה כאן.
תחת ההגנה שלכם. מה אז?
כמה זמן ייקח עד שאחד מכם יהפוך אותה לערפדית?
גרוע מכך, כמה זמן עד שתמות כי נתפסה באמצע הריב שלכם? אתם מבינים,
כל אחד מכם באמת מאמין שהוא האחד שיכול להגן עליה.
וזו פשוט אשליה.
רבותיי,
הדבר הגרוע ביותר בשביל אלנה גילברט...
הוא שניכם.
אני הולך לשאוף אוויר.
תן לי לטפל בזה.
כל הדיבורים האלה עשו אותי צמא.
מה אתה אומר, סטפן?
אוכל להציע לך
משקה קטן של אחרי ארוחה?
תודה שליווית אותי הביתה. -את בסדר?
זה בטח מחזיר לך הרבה זיכרונות.
כולנו איבדנו הרבה.
זו העיר הזאת.
היא דפוקה. כלומר...
אף אחד מאיתנו לא צריך לחיות ככה.
זה מוזר.
החשמל כנראה נפל.
הנה.
אני חושבת שיש לי כמה נרות שם.
אלוהים אדירים. -מה לעזאזל?
ריק.
אלוהים אדירים. אלוהים אדירים.
אבד לו יותר מדי דם.
אני מתקשר למוקד החירום.
ריק, תסתכל עליי. מי עשה לך את זה?
אני לא יודע.
אלוהים אדירים. יש המון דם, מאט.
אני יודע, אלנה. אני יודע.
עלייך להרוג אותי.
מה? -אלנה, את חייבת להרוג אותי.
רגע. רגע. מאט, חכה. נתק. הוא צודק.
אם הוא ימות מוות על טבעי, הוא יחזור לחיים ויחלים.
איך את יודעת מי עשה את זה? -זה מה שהוא אומר. אנחנו לא.
אבל אני כפילה.
זה עושה אותי על טבעית. -אלנה.
לא, זה דפוק לגמרי.
הוא גוסס, מאט.
טעים.
מיושן לשלמות.
אני מניח שהסיבה היחידה שהסכמת לערב הזה, קלאוס,
היא כדי לחרחר ריב ביני לבין אחי.
אתם מצליחים לבדכם.
בגלל אלנה תאבד את אחיך, ותוכל להאשים רק את עצמך.
מה אתה אומר, קלאוס?
הגיע זמן שתציע משהו אתה.
אנחנו הצענו הצעה.
עכשיו תציע הצעה נגדית.
בסדר.
אני מציע את האושר העתידי של אלנה.
מה שהיא צריכה כרגע זה להיפטר משניכם,
ולהתאהב בבן אדם.
אולי הכדורגלן החמוד הזה. הבלונדיני.
מאט דונובן?
באמת? -כן, למה לא?
הם יתחתנו, יחיו חיים ארוכים, יגדלו משפחה מושלמת.
וימשיכו את שושלת פטרובה.
כל כמה שנים תהיה לך כפילה חדשה,
וכך תמיד יהיו לך בני כלאיים.
ראו זאת כתמורה קטנה על ההשקעה שלי בשלומה.
אחרי שתחזירו לי את הארון, אבטיח את ביטחונה
לשארית חייה הטבעיים. אתם יודעים שזה לטובתה.
אז...
מה אתה אומר,סטפן?
עשינו עסק?
מה אתה עושה?
ניסיון נחמד, קלאוס.
אבל אין לנו עסקה.
מה אתה עושה?
עצור! -תביא לי את הארון,
לפני שאשרוף אותו חי.
אני אביא אותו.
לך איתו, אחי.
תוודא שהוא כן.
כשתחזרו, אקיים את הבטחתי,
ואתן לך את משפחתנו.
היי. -היי.
הגביע האזורי הראשון שלך.
כן. פחדתי להצטרף לקבוצה.
אבל שכנעת אותי. -לא היה לך ממה לפחד.
היית הרבה יותר טובה מכל הבנות האלה.
איך אתה מרגיש?
עייף.
אני יכולה להביא לך משהו?
או...
אתה רוצה שאתקשר לסטיבן?
לא, לא. לא דיברנו כבר כמה זמן. פשוט...
תתקשרי אליו כשהכל ייגמר, בסדר?
כן.
תקשיב.
תקשיב לי.
תראה...
אני יודעת שאתה חושב שהחלטת...
אבל אתה יכול לשנות את דעתך.
אתה יודע?
אתה מספיק חזק כדי להיות ערפד.
אתה האדם הכי חזק שאני מכירה.
לא, קרוליין. החוזק שלי כולו באמונותיי.
זו טעות להפוך לערפד.
אנשים לא אמורים לרמות את המוות. זה מה שאני מאמין בו.
בבקשה תכבדי את זה.
איך אתה יכול כל כך לשנוא את מי שאני?
לא, לא, מתוקה. אני לא שונא אותך. אני אוהב אותך.
את חזקה. את יפיפייה.
את טובה. -לא, אני לא.
ואפילו אחרי כל מה שקרה לך...
את בדיוק כמו שאני ואימך קיווינו שתגדלי להיות.
אז בבקשה אל תעזוב אותי, אבא.
בבקשה. בבקשה אל תעזוב אותי.
אבא, אל תעזוב אותי.
הורים לא אמורים לחיות יותר מילדיהם, קרוליין.
זה בסדר.
אלה החיים.
זה הפירוש של להיות אנושי.
הרוג אותי. אני יודע שתעשה את זה כשהוא יביא את הארון.
באמת ויתרת, נכון?
איפה המאבק? איפה המרטש?
אלייז'ה.
למה לא עזבת?
איפה הנימוסים שלך, אחי? שכחנו מהקינוח.
מה עשית? -מה אתה עשית?
למדתי לא לסמוך על ההבטחות הגסות שלך, קלאוס.
אנחנו עושים את זה בתנאים שלי עכשיו.
קול... -הרבה זמן, אח שלי.
פין, לא!
רבקה.
זה על אמא שלנו.
אתם חופשיים ללכת.
זה עניין משפחתי.
הוא עדיין מעולף?
קרוליין התקשרה.
אבא שלה מת.
תישאר איתי?
עד שהוא יתעורר?
כמובן.
אני לא יכולה לאבד עוד משפחה.
צדקת לגבי אלייז'ה.
היה כדאי לשחררו מהפגיון.
וואו, הכרה אמיתית בעבודה טובה.
אתה מתרכך, סטפן.
אז אני מניח שאין צורך להודות לך על שהצלת אותי מקלאוס.
שתוק.
אתה לא יכול להודות לי עד שאחזיר לך על כל הפעמים שהצלת אותי.
יכולת להשאיר אותי שם.
קלאוס היה הורג אותי...
והיית מקבל את אלנה רק לעצמך.
- שיחה נכנסת: אלנה -
לא עשיתי את זה בשבילך.
אני אוהב אותה, דיימון.
גם אני.
בדקתי את זה, אלנה.
מרדית' הוזעקה לניתוח לפני 6 שעות.
היא שם מאז. -יש לה אליבי?
מוצק. חדר ניתוח מלא בעדים.
אז מי זה יכול להיות? -לא יודעת.
אבל תקיפתו של אלריק היא כבר השלישית נגד חבר מועצה.
וניקינו את החשודה היחידה שלנו.
בוא נקווה שהמכשפות פתחו את הארון.
משהו צריך להפוך את הלילה הזה למשתלם.
בוני.
היא עוד נושמת.
אמא עדיין נושמת. אפשר לשמוע.
הארון פתוח.
זה לא יועיל לנו כלל. כל עוד מה שבפנים נעלם.
אהבתי את מה שעשית עם המקום החדש, ניק.
רציתי שהוא יהיה בשביל כולנו.
מקום שנוכל לקרוא לו בית. מקום בו כולנו נוכל להיות משפחה.
אף אחד מאיתנו לא יצטרך להיות לבד.
אתה צודק.
אף אחד מאיתנו לא יהיה.
אתה נשאר מאחור.
אנחנו עוזבים אותך, ניק.
מיד אחרי שאהרוג את הכפילה הכלבה.
ואז תהיה לבד.
לתמיד ולנצח.
אם תברחו...
אני אצוד את כולכם.
ואז תהפוך לכל מה שאתה שונא.
אבא שלנו.
אני בן הכלאיים!
אי אפשר להרוג אותי!
אין לי מה לפחד מכם.
יהיה לך כשנמצא את ארון הקבורה.
אמא.
הסתכל עליי.
אתה יודע למה אני כאן?
באת להרוג אותי.
ניקלאוס, אתה הבן שלי.
ואני כאן כדי לסלוח לך.
אני רוצה שנהיה משפחה שוב.
יומני הערפד שפחה שוב.