Az előző részekből: -Mrs. Lockwood.
Máris elmész?
Felmerült egy kis vámpírvészhelyzet.
Hahó!
-Apu? -Hol van Stefan?
-Megadta magát Klausnak. -Fogadd el a valódi énedet!
-Gyilkos vagy. -Stefant meg lehet menteni.
Segítek neked visszahozni.
Ez lenne a mesteri terved?
Hadsereget alkotsz hibrid szolgákból?
Ők nem szolgák. Katonák.
Valami nem stimmel. Mind meghaltak.
Át kellett volna változniuk. Megöltem a hasonmást.
Mindent úgy csináltam, ahogy mondták!
Zavarsz az italozásban.
Hiányoztam?
Katherine. Hol vagy?
Az ablakod előtt ólálkodom és epekedem.
-És mit akarsz? -Honvágyam van. Mit mulasztottam?
Hát Stefan még mindig Klaus foglya. Elena még mindig azt hiszi, megmentheti,
te pedig eszébe sem jutsz senkinek.
És veled mi van? Biztosra veszem, hogy most, hogy lemondtál az öcsédről,
valami tervet szövögetsz, hogy rámozdulhass a barátnőjére.
Nem mondtam le róla. Csak nem tudom, hogy hol van.
Te viszont igen.
Csak nem követed őket?
Egy hibridet, aki meg akar ölni és a megvadult csatlósát?
-Nem is lehetnék távolabb tőlük. -Vagyis pontosan tudod, hol vannak.
Csak annyit tudok, hogy Klaus kiborult, amiért a hibridjei becsődöltek.
-Most meg akarja tudni, miért. -Ezt honnan tudod?
Ha az ember 500 éve menekül, akkor akadnak néhányan, akik szemmel tartják.
Szóval ezt csinálod? Szemmel tartod az öcsémet?
Talán igen, talán nem.
Nagy dilemma.
Hol vannak?
Isten hozott újra Chicagóban, Stefan!
-Mit keresünk itt? -Tudom, mennyire szerettél itt lakni.
Nem idézi fel a régi, jó, gyilkos napokat?
A legtöbbet kizártam.
Sok vér, sok bulizás. A részletek elmosódnak.
Hát ez igazán nagy kár.
A részletekben lakozik a legenda.
Azt pletykálták, hogy a monterey-i gyilkos magányos volt.
Ezért a városba menekült. Alkoholtilalom volt.
Akkoriban minden tilos volt, amitől minden élvezetesebb lett.
VÁMPÍRNAPLÓK A KAPCSOLAT VÉGE
Képzeljék csak, kit látnak szemeim!
-Szórakozni tört be, Mr. Salvatore? -Írjon be a táncrendjébe, Gloria!
Kérem, vegye csak el!
Mindig azt teszem.
Óvatosan, Mr. Salvatore!
Még érezni magán a partnerét.
Nagyon finom.
Várjon!
Ki maga?
Chicago varázslatos volt.
Elhiszem, ha te mondod. Ahogy mondtam, alig emlékszem valamire.
-Akkor térjünk az üzletre! -Miért vagyok még melletted?
Buli volt, de a hibridjeid kimúltak. Nem akarsz továbblépni?
Találkozni fogunk a kedvenc boszorkámmal.
Ha van valaki, aki megoldhatja a hibridproblémánkat...
az ő.
Ébresztő, álomszuszék!
Mit csinálsz itt? Húzz el!
Tudom, hogy rólam álmodtál. Csorgott a nyálad.
Jesszusom!
Hat óra! Komolyan? Komolyan nincs jobb dolgod hajnali hatkor?
Jó. Ne segíts hazahozni Stefant! Szia!
Várj! Mi van? Te meg mégis miről beszélsz?
-Hol van? -Szeles város.
-Chicagóban van? Honnan tudod? -Megjelent álmomban. Meztelen voltam.
Tetszett volna. Csomagolj!
-És jól van? -Hát, az tuti,
hogy nem Oprah miatt ment oda.
Ezt mindenképp hozd el!
Apu, hallasz?
Miért nem állsz szóba velem?
Nagyon sajnálom, angyalom, hogy így jártál.
-Apu. -Van egy kérdésem.
-Hogy tudsz kimenni a napra? -Kérlek, engedj el!
Kérlek, angyalom! Csak válaszolj, és minden rendben lesz!
Csak ezt akarod tudni?
Csak ezt akarom tudni.
Érdekes.
Ne, apu, ne! Azt hagyd!
Mit csinálsz?
Ezt a helyet az őseid építették.
Az emberek azt hitték, hogy veszélyes börtöntöltelékeknek,
de az őseidnek más volt a céljuk.
Vasfű a szellőztetőrendszerben, hogy legyengítse a foglyokat.
Megerősített acél fogva tartó szék.
És ez.
Mit csinálsz? Apu?
Téged a vér irányít, kicsim.
De én helyre foglak hozni.
Mi?
Remélem, meglesz. Szívás lenne, ha az ózdi láncod lenne az utolsó emlék tőle.
Antik darab, Damon. Mint te.
Olvasd el!
Gyönyörű képet fest Stefan legelső chicagói élményeiről.
Ez Stefan naplója. Nem, nem fogom elolvasni.
Jobb, ha felkészülsz arra, hogy mi vár rád.
Láttam Stefant a legsötétebb perceiben. Megbirkózom vele.
Na, ezt hallgasd! "1922. március 12-e. Napokra kiütöttem magam.
Idegenek vérében ébredek ismeretlen helyeken,
nők mellett, akikre nem emlékszem."
Micsoda sokk!
Stefan nem szűz?
Az utat figyeld, nagyi!
Jó, játsszunk mást!
Szólj, ha floridai rendszámot látsz!
Bocs, hogy zavarok fiúk,
de van, aki azért jár ide, hogy a zenét hallgassa, nem magukat.
Igazán sajnálom, tündérkém! Csak nem bántottuk meg?
Sokkal több kell ahhoz, hogy, megbántsanak, mint egy ilyen babapofi.
Várjon már!
-Elárulja valaha a nevét? -Persze.
Ha majd megérdemli.
Tegye meg Gloriának a szívességet, hogy befogja!
-Ismerősnek tűnik, ugye? -Hihetetlen, hogy még mindig áll.
Ez nem lehet igaz.
Egy hibrid bemegy a bárba, és azt mondja a csaposnak...
Hagyd abba!
Attól, hogy legyőzhetetlen vagy, még cseppet sem vagy vicces.
-Emlékszem rád. -Én is.
Te Gloria vagy.
-Neked nem kéne... -Halottnak lennem?
Ha meghalok, ki vezetné tovább ezt a helyet?
Gloria nagy hatalmú boszorkány.
Kicsit le tudom lassítani az öregedést. Főzetekkel és bűbájjal.
De nyugi, egy nap utolér a halál.
Stefan, légy szíves, keverj már nekünk valamit a bárpult mögött!
Oké, persze.
-Egyébként elragadóan nézel ki. -Ne!
Tudom, miért vagy itt.
Ha egy hibrid újabbakat akar alkotni, annak híre megy.
Szóval, mit csinálok rosszul? Megtörtem az átkot.
Valamit nyilván elrontottál.
Minden bűbáj alól van kibúvó,
de egy ilyen régi átoknál meg kéne keresnünk a boszorkányt, aki alkotta.
Az bizony az Ősi Boszorkány.
-Már nagyon halott. -Tudom.
És ha meg akarom találni, segítség kell.
-Hozd ide Rebekah-t! -Rebekah-t!
Rebekah jelenleg nem nagyon ér rá.
Nála van, ami kell. Hozd el hozzám!
Ez meg mi?
Hát, ahogy mondtam, Stefan.
Chicago varázslatos hely.
Igen, de ez én vagyok.
Veled.
Caroline, anyu vagyok.
Ma végre szabadnapom van, és gondoltam együtt ebédelhetnénk.
És emlékeztethetnél, hogy megígértem, nem dolgozom annyit.
Ne, kérlek! Hagyd abba!
Kérlek, hagyd abba! Kérlek!
Nem bántok senkit, esküszöm.
Apa, esküszöm.
Tudom uralni a sóvárgást. Hidd el!
Ha tudnád uralni, nem éreznéd ezt.
Sajnálom!
Kondicionálni foglak, hogy a vámpírizmust a fájdalommal társítsd.
Idővel az emberi vér taszítani fog,
és teljesen el tudod fojtani a vámpírösztöneidet.
Az lehetetlen.
Apu, nem tudsz megváltoztatni.
-De igen. -Nem.
Emlékszel az érzésre?
Ne!
Stefan bárhol élhetett volna Chicagóban, és ezt választotta?
Régebben volt egy lánygimnázium a sarkon túl,
de bezárták a tanulók hiánya miatt. Fura.
Ha rám akarsz ijeszteni, hogy feladjam és hazamenjek, nem fog sikerülni.
Itt is vagyunk.
Stefan másik énjének otthona.
-Látszik, hogy nem járt itt. -A körútnak még nincs vége.
Stefan eldugta az alkoholt. Micsoda szörnyeteg!
Nézd meg jobban!
Ez egy névsor.
Mind az áldozatai?
Még mindig bírod?
És te mit csináltál a 20-as években? A nők egyenjogúságáért küzdöttél?
Én is itt voltam. Chicago nagy város.
Stefan nagyképű, vérszomjas seggfej volt,
szóval nem kerestem a társaságát, de így is megvolt a magam szórakozása.
-Hová mész? -A régi játszóterére.
-Veled megyek. -Nem.
Itt maradsz, és kitalálsz valami tervet!
Amint megtalálom, visszajövök.
Ennek semmi értelme. Miért nem emlékszem rád?
Te magad mondtad, akkoriban sok volt a sötét folt.
-Ha ismertél, akkor miért nem mondtad? -Most nem nagyon érek rá.
-Az emlékezetfrissítés még várhat. -Mi a franc folyik itt?
Válaszolj!
Elég annyi, hogy nem indult túl jól a kapcsolatunk.
Az igazat megvallva, rühelltelek.
Gyönyörű.
Egy boszorkától kaptam.
-Azt mondta, mágikus. -És az?
Szerelmet hozott nekem, nem?
-Késő van, Rebekah. Hazamegyünk. -Hagyj békén!
-Ki ez a pasas? -Stefan, ne! Meg fog ölni.
Nik erősebb, mint amilyennek látszik.
Szóval ő az a híres Stefan Salvatore, akiről olyan sokat hallottam.
Igazad van. Tényleg fura a haja.
Unatkozom. Menni akarok.
Akkor menj egyedül! Nem vagyok a barátnőd.
Nem, a húgom vagy, ami azt jelenti, hogy azt kell tenned, amit én akarok.
A húgod?
Ezek szerint ismertem egy másik Ősi vámpírt is?
Ha ez túl sok neked, ne kérdezz!
Nem ismerem fel.
Ezt meg ne hallja! Rebekah még nálam is hevesebb típus.
Ideje felébredni, hugicám.
Itt az idő, Rebekah.
-Csak duzzog. -Miért nem árulod el, mi ez az egész?
Nyilván jó okkal tartasz magad mellett, nem?
-Sok hasznos tehetséged van. -Tényleg?
Sőt, néhány kedvenc trükkömet tőled tanultam.
Nos, Stefan, világosíts fel!
Mitől lennél méltó egy húgomhoz hasonló Ősi vámpírhoz?
Ő fajtiszta vámpír, te viszont csak hígított vérvonal vagy.
Ne törődj vele, Stefan! Nik elitista.
Na, és hol van a család többi tagja?
-Lássuk csak! A legtöbbjüket megöltem. -De nem mindenkit.
És téged ez nem zavar?
Mindnyájan dönthetünk, melyik oldalra állunk.
Én jól döntöttem legvégül.
Hol a pokolban van a nejem?
-Nem tudom. Szabad a gazda. -Keménynek hiszi magát?
Itt rejtőzködve a bárjában likőrt szopogatva?
Egy hívás a rendőrségre talán észre téríti.
Lila? Lila, kérlek, gyere egy percre!
Hála az égnek! Gyere, elmegyünk!
Ó, nem.
Most leülsz!
Gyere!
Stefan, ne gonoszkodj!
Mi a fenét művel?
Nagyon köszönöm, Lila! Menj, és kötözd be a kezed!
Kérlek, csatlakozz hozzám egy italra!
-Miféle beteges szörnyek maguk? -Azt mondtam, igyál!
-Nem értettem jól a neved. -Menjen a pokolba!
-Nem kérsz még egy kortyot? -Liam. Liam Grant.
Liam Grant.
Kortyolj még egyet, Liam!
Mindet!
Én voltam a legnagyobb rajongód.
Miért kéne elhinnem mindezt?
Ha felébred, mondd meg neki, hogy Gloria bárjában várom!
Aztán ajánld fel neki a nyaki ütőeredet, és hagyd inni, ameddig meg nem halsz!
-Hová mész? -Azt hiszed, hazudok, Stefan?
Te és én ismertük egymást. Rám bíztad az egyik titkodat,
Elmegyünk a régi lakásodba.
Nahát, nézzük csak, kit sodort ide a szél! Régebben utáltad ezt a helyet.
Gloria? Azta! Ha tudom, hogy ilyen dögös maradsz, nem mentem volna el.
Mindig is téged kedveltelek jobban.
De látom az öcséd még mindig rossz társaságban van.
-Láttad? -Klausszal. Rossz kombináció.
-Tudod, hová mentek? -Ma este megint itt lesznek.
Elmentek elintézni nekem valamit.
Gloria... Ne incselkedj!
Mit intéznek neked?
Azt már nem.
Helyes pasi vagy, de akkor is vámpír vagy.
1922. április.
Tegnap este Lexi talált rám, és lerángatott a vonatsínről.
Azt hiszi, meg tud változtatni.
1924. június.
Lexi az őrületbe kerget.
Még több állati vér, még több nyomorúság.
1935. Még megvan a sóvárgás, de már könnyebb.
Lexi újabb projektet kezdett:
Meg akar nevettetni.
Milyen bájos kis fészek.
Te is érzed?
Van itt valaki?
Évtizedek óta üresen áll. Biztos lépten-nyomon betörnek.
-Miért hoztál ide? -A barátod, Liam Grant,
aki megitta a felesége vérét.
Sosem értettem, miért akartad tudni a nevét.
Aztán elmondtad a kis titkodat. Az egész a különleges kis rituáléd része volt.
Liam Grant
-Hogy leírjam. -És újraéld a megölését. Újra és újra.
Most már hiszel nekem?
Nézd, mit találtam!
1918-as. Malátawhiskey.
A kedvencem.
Keressünk valakit, akit leöblítünk vele!
Végre. Egy órája hívtalak.
Csinosítsd ki magad! Tudom, hogy hol lesz Stefan ma este.
Elmondtam, hogy gyakorlatilag lebuktam Klaus előtt, és a külsőm miatt aggódsz?
Volt egy órám rájönni, milyen rossz ötlet volt itt hagyni téged,
és továbblépni.
Jól vagy?
-Igen. -Akkor jó.
Öltözz át! Még mindig rajtad van az út pora.
-Szóval tudod, hol lesz? -Igen, Klausszal.
Én lekötöm Klaust, te pedig elintézed Stefant.
Jól van. Köszönöm!
De max öt perced lesz,
mielőtt az a hibrid pszichopata kitépi a szívemet.
Szóval, légyszi...
mondd, hogy képes vagy rá!
Képes vagyok rá.
-Hol van Rebekah? -Majd itt lesz.
Nem tudom csak úgy idevarázsolni.
Mi van veled? Azt hittem, Chicago volt a kedvenc játszótered.
Szóval ezért akartad, hogy a szárnysegéded legyek?
Mert tetszett, ahogy ártatlan embereket kínoztam?
-Hát, ez az egyik fele. -És mi a másik?
A másik fele, Stefan,
hogy anno te akartál a szárnysegédem lenni.
Csak irigyek.
A családod holtan akar látni, mert sosem lesznek olyanok, mint te.
-Milyenek? Szörnyetegek? -Nem...
Királyok.
-Nézz csak ránk! Két szomorú árva. -Igen.
Tudod, tetszel a húgomnak.
De figyelmeztetlek...
Rebekah semmit sem csinál fél gőzzel.
Beleértve a szerelmet is.
Úgyhogy légy óvatos! Teljesen tébolyult.
Értékelem a tanácsodat.
És ha elérkezik az idő, amikor elkerülhetetlenül elhagy,
nem tehet róla. Ő ilyen. Ne engedd, hogy a szíved ostobaságot csináljon!
Tudod, jó barát vagy, Nik.
Örülök, hogy ismerhetlek.
A barátságra!
Szeretném, ha tudnád, hogy amikor Carol Lockwood elmondta, mi van veled,
leültem és sírtam.
Apu, semmi bajom.
Megtanultam alkalmazkodni. És nem kell helyrehoznod.
Nem tudsz helyrehozni.
Mindig arra tanítottalak, hogy mindent adj bele.
Azt szeretném, ha most mindent beleadnál.
Tessék! Látod? Menni fog.
-Nem bírom. -Küzd le a sóvárgást!
-Apu, éhes vagyok. -Tudom, kicsim. Mindent bele!
Miért? Tudod, hogy ez úgysem fog működni.
-Muszáj. Nincs más lehetőség. -Miért akarsz megváltoztatni?
Hogy ne kelljen megölnöm téged.
Sajnálom, apu.
Lement a nap.
Holnap megint megpróbáljuk.
Szervusz, Bill!
Tedd le a pisztolyt, Liz! Tudom, mit csinálok.
Ő ott bent a lányunk. Felnéz rád. Szeret téged.
Akkor hisz abban, hogy helyesen cselekszem.
Hagyd, hogy megtegyem, Liz! Nem azért, mert szörnyeteg,
hanem, mert szeretjük.
Tyler!
Nem mehetsz be oda.
Menj csak!
Tyler.
Semmi baj. Mindjárt kiviszünk innen.
A gyűrűm.
A gyűrűm...
Jól van.
Ezt nem értem. Ha olyan országos spanok voltunk,
miért csak úgy ismerlek, mint egy hibrid seggfejet,
aki feláldozta a barátnőmet egy tűzoltáron?
Minden jó dolog véget ér egyszer.
-Chicagói rendőrség! -Razziát tartunk!
Ne! Fatöltényeket használnak.
-Tudják. -Ezek szerint itt van.
Ki? Ki van itt?
Rebekah! Gyere, kicsim! Mennünk kell.
-Mi a fene folyik itt? -Stefan!
Menj!
Stefan.
Sajnálom, de most véget kell hogy érjen a móka.
-Te meg miről beszélsz? -El kell felejtened Rebekah-t és engem!
Amíg mást nem mondok, nem ismersz minket, Stefan.
Köszönöm! Már el is felejtettem, milyen, ha van egy fivérem.
Megigéztél, hogy elfelejtselek.
Ideje volt, hogy Rebekah-val továbbálljunk.
És jobb tiszta lappal.
De miért?
Nem kellett eltüntetned a nyomotokat.
Kivéve, ha menekültök valaki elől.
Az esti mesének vége.
Hozok még egy italt.
Egy igazit.
-Normális vagy? -És te normális vagy?
Először megölöd Andie-t, aztán megmented az életemet. Jó vagy, vagy rossz vagy?
Klaus majdnem meglátta Elenát. El kell vinned Chicagóból.
Addig nem megy el, amíg be nem utalt vámpír-rehabra, hogy rendbe hozzon.
Hidd el, próbáltam!
Ő mindennek a kulcsa. Klaus nem tudhatja, hogy életben van.
-Miről beszélsz? -Meg kellett volna halnia az áldozatban,
de nem halt meg, Klaus nem tud hibrideket alkotni.
A boszorka egy hajszálra van attól, hogy rájöjjön.
Mondd meg Elenának, hogy menjen haza, és felejtsen el engem!
Mondd meg te!
Záróra! Utolsó kör.
Látom, már mindenféle söpredéket beengednek ide.
Ettől rosszabbat is mondtak már rám.
Sosem adod fel, mi?
Add vissza az öcsémet, és soha többé nem fogsz látni!
Hát, nagy dilemma. Megígértem Stefannak, hogy nem hagylak meghalni,
de hányszor lesz még ilyen potya alkalom?
És nyilván meg akarsz halni, különben nem lennél itt, szóval...
Mit mondhatnék? Imádom az adrenalint.
-Nem kéne itt lenned. -Muszáj itt lennem.
Mit akarsz? Damon nem lesz képes sokáig lekötni Klaust.
Gyere haza!
Hogy mondjam, hogy végre megértsd?
Nem akarok hazamenni.
Jaj nekem, mi volt ez?
Kapatos vagyok. Bocsásd meg nekem, ha elsőre nem sikerül eltalálni a szívedet!
Nem, ez nem az.
Majdnem.
Kell egy bűntárs? Felejtsd el Stefant! Velem sokkal jobb lenne a buli.
Az lesz a jó buli, ha végre meghalsz.
-Komolyan? -A báromban nem. Kint intézzétek el!
Kár alkudoznod az öcséd szabadságáért.
Mire végzek vele, nem akar majd hazamenni.
Klaus megszállottan hibrideket akar teremteni.
Amint megtudja, hogy élsz, rá fog jönni, miért nem sikerül.
Figyelj, tudom, hogy meg akarsz védeni, de nem engedhetem.
-Gyere haza, Stefan! Kérlek! -Már úgysem lesz minden a régi, Elena.
-Én is tudom. -Szerintem nem.
Hullákat hagytam szanaszét. Floridától Tennesseeig.
Ártatlan áldozatokat. Embereket.
Lexi is így volt veled régen. A 20-as években, és meg tudott menteni.
És tudod, mit csináltam azután?
Harminc évet töltöttem azzal, hogy összeszedjem magam.
Egy vámpírnak ez semmi, de neked a fél életed.
-Nem tudok lemondani rólad, Stefan. -De le tudsz.
Vége.
Az életem azon szakaszának vége.
Nem akarlak látni. Nem akarok veled lenni.
Csak azt akarom, hogy elmenj.
Jól vagy?
Csak menjünk!
Köszönöm!
Kicsim, az apádnak, az egész családunknak
vannak hiedelmeink, amelyek generációk óta tovább adódtak.
És azt tanultuk, sose tántorodjunk el tőlük.
-Te megtetted. -Mert megtanítottál,
hogy másként tekintsek a dolgokra.
Azt hittem, hogy apa igazán megért engem.
Így is volt. És újra így lesz.
Anyu!
Köszönöm, hogy bízol bennem!
Szerinted ez megfelelő alkalom,
hogy leszidjalak, amiért kisurrantál tőlem?
Gyűlöl engem.
Az apám gyűlöl engem.
Semmi baj.
Rebekah, megjött a bátyád.
Bújj elő, bárhol is vagy!
Menj a pokolba, Nik!
Igyekezz, Rebekah!
-Menjünk! -Bármikor megérkezhet.
Meg akarsz halni? Ránk találtak. Tovább kell állnunk.
-Stefan nélkül nem. -Stefan nem jön.
El kell tűnnünk, és ő túl feltűnő lenne. Engedd el!
-Mit csináltál? -Gyere, most nincs időnk a hisztériádra!
Nem akarok megint menekülni, Nik. Folyton menekülünk.
Stefannal akarok lenni.
Jó. Akkor válassz!
Ő vagy én?
Mindjárt gondoltam. Szállj be a kocsiba! Gyerünk!
Viszlát, Nik!
Ne duzzogj már! Tudtad, hogy nem végez velem.
De azt reméltem, hogy jobban fog fájni.
Megértem, hogy haragszol rám, Rebekah,
úgyhogy megbocsátok. Most az egyszer.
Hoztam egy kis békeajándékot.
Bejöhetsz!
Stefan!
Most már emlékszel.
Rebekah.
Stefan.
Hé, öregem, kapj már le minket a fivéremmel!
Emlékszem rád.
-Barátok voltunk. -Még mindig azok vagyunk.
Most elárulom, miért vagy itt.
Gloria szerint te tudod, hogy hogy találjuk meg az Ősi Boszorkányt.
-"Az Ősi Boszorkányt"? -Mi van nálad, ami kell Gloriának?
Hol a nyakláncom? Mit csináltál vele?
-Sosem veszem le. -Nem tudom. Hozzá se nyúltam.
-Meg kell találnunk, Nik. -Mondd, hogy nem az kell Gloriának!
Kérlek mondd, hogy nem az kell neki, Rebekah!
-Oké, igazad volt. Stefan ott volt. -Mindig igazam van.
-Könnyes búcsúval ért véget a dolog? -Hol vagy?
Miért? Idejössz, hogy bekend naptejjel a hátamat?
Azt hiszem, Európában. Talán Olaszországban. Vagy Spanyolországban.
Mindig odavoltál a délutáni sziesztáért.
Találgass csak, Damon! Pá-pá!
Öcskös, Chicagói Rendőrség!
-Nem félek magától. -Nem is érted jöttem.
Láttad ezt a két embert?
Az életben még csak hasonlókat sem láttam.
Menjünk fiúk! Itt végeztünk.
CHICAGO LEGJOBB JAZZ ZENÉI
VÁMPÍRNAPLÓK JAZZ ZENÉI