Paní Lockwoodová.
Odcházíš tak brzy?
Připletla jsem se k takové upíří záležitosti.
Haló?
-Tati? -Kde je Stefan?
-Vydal se Klausovi. -Můžeš přijmout to, čím vážně jsi.
-Rozparovač. -Stefan se dá zachránit.
Pomůžu ti ho přivést zpátky.
Tak tohle je tvůj mistrovský plán?
Vytvořit armádu hybridních otroků?
Ne otroků, ale vojáků.
Něco je špatně. Všichni jsou mrtví.
Měl bych být schopný je proměnit. Zabil jsem dvojnici.
Udělal jsem všechno, co mi bylo řečeno!
Rušíš moje popíjení.
Chybím ti?
Katherine. Kde jsi?
Číhám před tvým oknem, soužím se.
-Co chceš? -Stýská se mi. Co jsem prošvihla?
Stefan je stále Klausovým vězněm a Elena ho chce dál zachraňovat.
A co jsi odešla, nikdo si na tebe nevzpomněl.
A co ty? Jsem si jistá, že teď, když jsi to se svým bratrem vzdal,
tak už vymýšlíš způsob, jak se vrhnout na jeho přítelkyni.
Nevzdal jsem to s ním. Jenom nevím, kde je.
Ale ty jo.
Ty je sleduješ?
Hybrid, který mě chce zabít, a jeho poskok utržený ze řetězu?
-Dál už od nich být nemůžu. -Takže přesně víš, kde jsou.
Vím jen to, že Klaus se rozzuřil, když ti jeho hybridi neklapli.
-Teď hledá vysvětlení. -Jak to víš?
Zkus žít 500 let na útěku a uvidíš, že se o tebe bude pár lidí starat.
Tohle děláš? Máš starost o mého bratra?
Možná, možná ne.
Nemůžu se rozhodnout.
Kde jsou?
Vítej zpátky v Chicagu, Stefane.
-Co tady děláme? -Vím, jak moc jsi to tady měl rád.
Osvěžím ti vzpomínky na staré dobré časy Rozparovače.
Většinu z nich jsem potlačil.
Spousta krve, spousta večírků. Detaily jsou rozmazané.
To je ale strašná škoda.
Právě detaily z toho dělají legendu.
Říkalo se, že se Rozparovač z Monterrey cítil osaměle,
tak se do města přiběhl potěšit. Byla prohibice.
Všechno bylo tehdy zakázané a právě proto to byla taková zábava.
UPÍŘÍ DENÍKY III. 3. díly: Konec jedné aférky
Hádejte, na kom právě spočinuly mé oči, dámy?
-Hledáte zábavu, pane Salvatore? -Schovej si pro mě tanec, Glorie.
Prosím, poslužte si.
To já dělám vždycky.
Opatrně, pane Salvatore.
Pořád na sobě máte svůj doprovod.
Je rozkošná.
Ne, ne, ne.
Kdo jste?
Chicago bylo kouzelné.
Jo, o to se nebudu přít. Jak říkám, většinu si nepamatuju.
-Jsi tedy připravený na obchod? -Proč jsem pořád s tebou?
Pobavili jsme se, hybridi selhali. Nechceš se posunout dál?
Navštívíme moji oblíbenou čarodějku.
Jestli nám dokáže někdo s těmi hybridy pomoct,
tak jedině ona.
Vstávat a cvičit, ospalče.
Co tady děláš? Vypadni!
Ty víš, že se ti o mně zdálo. To vysvětluje to slintání.
Panebože.
Šest ráno. Vážně? To nemáš v 6 ráno nic lepšího na práci?
Fajn, nejezdi se mnou pro Stefana. Zatím.
Počkat, počkat, počkat. Co? O čem to mluvíš?
-Kde je? -Ve větrném městě.
-Je v Chicagu? Jak to víš? -Viděl jsem to ve snu. Byl jsem nahý.
Líbilo by se ti to. Začni balit.
-Je v pořádku? -Řekněme,
že tam nepřijel navštívit Oprah.
Tyhle si rozhodně sbal.
Tati, jsi tady?
Proč se mnou nemluvíš?
Je mi tak líto, že se ti tohle stalo.
-Tati. -Potřebuju odpověď.
-Jak je možné, že ti slunce neublíží? -Nech mě jít.
Zlatíčko, prosím, odpověz mi, a pak s tím skončíme.
To je všechno, co chceš vědět?
To je všechno, co chci vědět.
Zajímavé.
Ne, tati, ne! Co to...
Co to děláš?
Tohle místo postavili tvoji předci.
Lidé si mysleli, že je to pro neukázněné vězně,
ale tvoji předci zamýšleli něco jiného.
Železník ve ventilačním systému, aby oslabili své subjekty.
Židle s vyztuženou ocelí.
A tohle.
Co to děláš?
Ovládá tě krev, zlatíčko.
Já tě ale takhle napravím.
Cože?
Snad ho najdeme. Starý přívěsek by byl blbá poslední vzpomínka.
Je to starožitnost, Damone. Jako ty.
Tohle si přečti.
Krásně to popisuje Stefanovy zážitky v Chicagu.
To je Stefanův deník. Nebudu se mu hrabat v soukromých myšlenkách.
Na to, co uvidíš, se musíš připravit.
Stefanovu nejtemnější stránku už znám. Já to zvládnu.
Tady je něco. 12. března 1922. Pár dní si nepamatuju.
Probudil jsem se v krvi někoho cizího, na místě, které neznám,
s ženami, které si nepamatuju.
Jsem v šoku!
Stefan není panic?
Dívej se na cestu, babčo.
Fajn. Zpátky k mojí hře.
Řekni mi, až uvidíš floridskou značku.
Pokračujeme. Garçon!
Omlouvám se, že ruším zábavu,
ale někteří z nás sem přišli poslouchat hudbu. Ne vás.
Moc se omlouvám, drahoušku. Urazili jsme vás?
Chtělo by to víc než takovou tvářičku, abys mě urazil.
Hej.
-Řekneš mi svoje jméno? -Jistě.
Až si to zasloužíš.
Teď prokaž Glorii laskavost a sklapni.
-Vypadá to tu povědomě, že? -Nemůžu uvěřit, že to tady pořád je.
To si snad děláš srandu.
Takže hybrid vejde do baru a říká barmanovi...
Přestaň.
Možná jsi nepřemožitelný, ale to neznamená, že jsi vtipný.
-Tebe si pamatuju. -Jo.
Jsi Gloria.
-Neměla bys být... -Stará a mrtvá?
Kdybych umřela, kdo by to tady vedl?
Gloria je velmi mocná čarodějka.
Dokážu trochu zpomalit stárnutí. Bylinky a kouzla.
Ale neboj se, jednou mě to dostihne.
Stefane, co kdybys nám za barem připravil něco k pití?
Jo, jasně.
-Mimochodem, vypadáš úchvatně. -Nech toho.
Vím, proč jsi tady.
Hybrid chce stvořit další hybridy? Takové zprávy se šíří rychle.
Tak co dělám špatně? Tu kletbu jsem zlomil.
Evidentně jsi něco pokazil.
Každé kouzlo má kličku, ale tak stará kletba...
Museli bychom kontaktovat čarodějku, která kletbu vytvořila.
To bude ta původní čarodějnice.
-Ta už je mrtvá. -Já vím.
A abych ji kontaktovala, budu potřebovat pomoc.
-Přiveď mi Rebeku. -Rebeku.
Rebekah má jiné starosti.
Má, co potřebuju. Přiveď mi ji.
Co je to?
Říkal jsem ti to, Stefane.
Chicago je kouzelné místo.
Ale tohle jsem já.
S tebou.
Caroline! Tady máma.
Konečně jsem popadla dech po pár nočních na stanici.
Můžeme zajít na oběd a ty bys mi připomněla, že nemám tolik pracovat.
Prosím přestaň!
Ne! Prosím! Přestaň!
Nechci nikomu ublížit, přísahám.
Přísahám.
Já ta nutkání umím ovládnout. Umím!
Kdybys to ovládala, tohle by se nestávalo.
Omlouvám se.
Snažím se tě přimět, aby sis upírství spojila s bolestí.
Časem jenom myšlenka na lidskou krev
tvé upíří instinkty zcela potlačí.
To není možné.
Tati, nemůžeš mě změnit.
-Ale můžu. -Ne.
Pamatuješ si na tohle?
Ne, ne, ne!
Stefan mohl žít kdekoli v Chicagu a vybral si tohle místo?
Za rohem bývala dívčí škola,
ale kvůli problémům s docházkou ji zavřeli. Zvláštní.
Jestli se mě snažíš zastrašit, abych to vzdala a vrátila se, máš smůlu.
A jsme tu.
V domově Stefanova druhého já.
-Je jasné, že už tu dlouho nebyl. -Prohlídka ještě neskončila.
Stefan si schoval svůj alkohol. To je ale monstrum.
Podívej se důkladněji.
To je seznam jmen.
To všechno jsou jeho oběti?
Pořád to zvládáš?
A co jsi dělal ve 20. letech ty?
Připravoval jsi půdu pro svobodu žen?
Byl jsem poblíž. Chicago je velké město.
Stefan byl nafoukaný Rozparovač a blbec,
i tak jsem se mu vyhnul a vychutnal si naivky typu Daisy Buchananové.
-Kam jdeš? -Do jeho bývalého doupěte.
-Jdu s tebou. -Ne.
Ty zůstaneš tady a vymyslíš pořádný plán.
Až ho najdu, tak se vrátím.
To nedává smysl. Proč si tě nepamatuju?
Sám jsi řekl, že si z té doby nepamatuješ všechno.
-Tak proč jsi mi nic neřekl? -Právě teď nemám moc času.
-Vzpomínky budou muset počkat. -Co se to sakra děje?
Odpověz mi!
Řekněme, že jsme nezačali úplně nejlépe.
Pokud mám být upřímný, tak jsem tě nenáviděl.
Je nádherný.
Mám ho od jedné čarodějky.
-Prý je kouzelný. -A je?
Našel mi lásku, ne?
-Je pozdě, Rebeko, odcházíme. -Nech mě!
-Kdo je to? -Stefane, ne. Zabije tě.
Je silnější, než vypadá.
Tohle je ten slavný Stefan Salvatore? Hodně jsem toho o tobě slyšel.
Máš pravdu, jeho vlasy vypadají legračně.
Nudím se, už chci jít.
Tak jdi beze mě, nejsem tvoje přítelkyně.
Ne, jsi moje sestra, takže uděláš to, co řeknu.
Tvoje sestra?
Znal jsem dalšího původního?
Pokud mé odpovědi neustojíš, tak se neptej.
Nepoznávám ji.
Tak jí to hlavně neříkej. Rebekah je náladovější než já.
Čas vstávat, sestřičko.
Dáváš si načas, Rebeko.
-Vyžívá se v dramatu. -Proč mi neřekneš, co se to děje?
Určitě mě tu nechceš jen tak pro nic za nic, ne?
-Máš mnoho užitečných schopností. -Opravdu?
Některé mé oblíbené triky jsem se vlastně naučil od tebe.
Tak mě pouč, Stefane.
Proč si myslíš, že jsi hoden původního, kterým je moje sestra?
Je to čistokrevná upírka, ty pocházíš z poměrně zředěné linie.
Neposlouchej ho, Stefane. Nik je elitář.
A kde je zbytek vaší rodiny?
-Takže... Většinu jsem pozabíjel. -Ale ne všechny.
A tobě to nevadí?
Všichni jsme dostali šanci vybrat si stranu.
Já si nakonec vybrala tu správnou.
Kde je sakra moje žena?
-Já nevím. Nechám se podat. -Myslíš si, že jsi tvrďák?
Schovaný v baru a nad skleničkou pití?
Telefonát na chicagské policejní oddělení by tě možná probudil.
Lilo? Lilo, pojď sem, prosím. Pojď sem na chvíli.
Díky bohu. Pojď, odcházíme.
Ale ne, ne, ne.
Posadíte se.
Pojďte.
Stefane, nebuď zlý.
Co to sakra děláš?
Mockrát ti děkuju, Lilo. Co kdyby sis to došla obvázat?
Byl bych rád, kdyby ses se mnou napil.
-Co jste to za zvrácené magory? -Řekl jsem, abys pil.
-Jak se jmenuješ? -Jdi někam.
-Dáš si další lok? -Liam. Jmenuju se Liam Grant.
Liam Grant.
Dej si další lok, Liame.
Dopij to.
Byl jsem tvým největším fanouškem.
Proč bych ti měl něco z toho věřit?
Až se probudí, tak jí vyřiď, ať přijde do Gloriina baru.
Pak jí nabídni svou krkavici a nech se úplně vysát.
-Kam jdeš? -Myslíš si, že ti lžu?
My dva se známe už dlouho. Svěřil jsi mi jedno své tajemství
-a já ti to teď dokážu. -Jak?
Podíváme se do tvého starého bytu.
Dobře.
Podívejme se, koho sem vítr přivál. Co vím, tak to tu nesnášíš.
Glorie. Kdybych věděl, že stárneš takhle pomalu, tak bych tu zůstal.
Vždycky jsem tě měla nejraději.
Ale tvůj bratr se pořád potlouká se špatnými lidmi.
-Viděla jsi ho? -S Klausem. To je špatná kombinace.
-Víš, kam šli? -Večer se sem vrátí.
Něco pro mě vyřizují.
Glorie. Nedělej fóry.
Co pro tebe vyřizují?
Takhle to asi nepůjde.
Možná jsi roztomilý, ale i tak jsi pořád upír.
Duben 1922.
Lexi mě včera v noci našla a odtáhla mě z kolejí.
Myslí si, že mě přiměje, abych si zase vážil života.
Červen 1924.
Lexi mě dohání k šílenství.
Čím víc zvířecí krve, tím větší utrpení.
Rok 1935. Ta touha tam pořád je, ale je to jednodušší.
Lexi si stanovila další cíl.
Rozesmát mě.
To je ale útulný byteček.
Cítíš to?
Je tu někdo?
Už roky tu nikdo nežije. Za tu dobu se sem vloupaly tucty lidí.
-Proč jsi mě sem přivedl? -Tvůj přítel Liam Grant.
Ten, který pil krev své ženy.
Nemohl jsem přijít na to, proč jsi chtěl jeho jméno.
A pak jsi mi to tajemství prozradil. Všechno bylo součástí rituálu.
LIAM GRANT
-Zapsat si to. -A to zabití tak prožívat dokola...
Už mi věříš?
Podívej, co jsem našel.
Ročník 1918. Whiskey.
Moje oblíbená.
Pojďme najít někoho, s kým se napijeme.
No konečně. Volala jsem ti už před hodinou.
Ať vypadáš aspoň trochu k světu. Vím, kde Stefan dnes večer bude.
Klaus mě málem našel a ty se zajímáš o to, co si vezmu na sebe?
Už hodinu si říkám, že bylo špatné tě tady nechat,
ale srovnal jsem se s tím a šel dál.
Jsi v pořádku?
-Jo. -Dobře.
Obleč se. Vypadáš sešle a nevkusně.
-A ty víš, kde přesně bude? -S Klausem.
Já odlákám Klause a ty si poradíš se Stefanem.
Dobře. Díky.
Ale předtím, než mi ta hybridní zrůda vyrve
srdce z těla, budeš mít jenom asi 5 minut.
Takže mi prosím řekni,
že to zvládneš.
Zvládnu to.
-Kde je Rebekah? -Přijde.
Nemůžu ji vyčarovat jen proto, že chci.
Co je s tebou? Myslel jsem si, že v Chicagu jsi jako doma.
To proto jsi chtěl, abych ti pomáhal?
Protože se ti líbilo, jak jsem mučil nevinné lidi?
-Tohle je jedna půlka věci. -A co ta druhá polovina?
Dříve jsi chtěl
být mým parťákem, Stefane, to je ta druhá polovina.
Žárlí na tebe.
Chtějí tě zabít proto, že nikdy nebudou moct být tím, kým jsi.
-A to je co? Monstrum? -Ne...
Král.
Podívej se na nás. Dva smutní sirotci.
Moje sestra tě zbožňuje.
Ale měl bych tě varovat.
Rebekah nedělá nic napůl takže když se zamiluje,
tak se zamiluje.
Buď opatrný. Je úplně šílená.
Cením si tvé rady.
A až tě jednoho dne opustí... Nemůže si pomoct,
ale taková ona prostě je. Pak neudělej žádnou hloupost.
Víš co? Jsi dobrý přítel, Niku.
Jsem rád, že jsem tě poznal.
Na přátelství.
Chci, abys věděla, že když mi Carol zavolala a řekla mi o tobě,
tak jsem si sednul a brečel.
Tati, jsem v pořádku.
Naučila jsem se přizpůsobit. Nemusíš mě napravovat.
Ani to nejde.
Vždycky jsem tě učil, aby ses snažila ze všech sil.
Teď chci, abys to udělala.
Vidíš? Ovládáš se.
-Nejde to. -Ale jde! Bojuj s tou touhou!
-Tati, umírám hlady. -Já vím, že ano, Care. Snaž se.
Proč? Vždyť víš, že to nebude fungovat.
-Musí. Je to jediná možnost. -Proč se mě snažíš napravit?
Abych tě nemusel zabít!
Tati, mrzí mě to.
Slunce už zapadlo.
Zítra to zkusíme znovu.
Ahoj, Bille.
Polož tu zbraň, Liz. Vím, co dělám.
Je to naše dcera. Vzhlíží k tobě. Miluje tě.
Pak bude věřit, že dělám správnou věc.
Nech mě to udělat, Liz. Ne proto, že je zrůda.
Ale protože ji milujeme.
Tylere.
Ty tam nepůjdeš.
Do toho.
Tylere.
Je to v pořádku. Dostaneme tě odtud.
Můj prsten.
Můj...
Dobře.
Jsem zmatený. Jestli jsme tak dobří kámoši,
jak to, že tě znám jen jako hybridního blba,
který obětoval mou přítelkyni na ohnivém oltáři?
Všechno dobré musí jednou skončit.
-Policie! -Chicagská policie!
Používají dřevěné kulky.
-Vědí to. -To znamená, že je tady.
Kdo? Kdo je tady?
Rebeko! Pojď, musíme jít, miláčku.
-Co se to sakra děje? -Stefane!
Jdi!
Stefane.
Je mi líto, ale tady musí zábava skončit.
-O čem to mluvíš? -Musíš na mě a Rebeku zapomenout.
Dokud neřeknu něco jiného, neznáš nás, Stefane.
Děkuju ti. Už jsem zapomněl, jaké to je, mít bratra.
Ovládl jsi mě, abych zapomněl.
Nastal čas, abychom s Rebekou šli dál.
Bylo lepší začít znovu.
Ale proč?
Nemusel jsi zakrývat své stopy.
Ledaže bys před někým utíkal.
Čas příběhů skončil.
Potřebuju další drink.
Opravdový.
-Co je to s tebou? -Co je s tebou?
Jeden den zabiješ Andie, pak mě zachráníš. Jsi dobrý, nebo zlý?
Klaus dnes skoro viděl Elenu. Musíš ji dostat ze Chicaga.
Nikam nepůjde, dokud tě nezapíše na upíří odvykačku a nebude ti líp.
Věř mi. Zkoušel jsem to.
Ona je klíčem k tomu všemu. Klaus nesmí vědět, že je naživu.
-O čem to mluvíš? -Měla při obětování umřít.
Klaus teď nemůže vytvořit žádného nového hybrida.
Jeho čarodějka je jen kousek od toho, aby na to přišla.
Řekni Eleně, ať jde domů a zapomene na mě.
Řekni jí to sám.
Poslední objednávka. Dopíjejte.
Vidím, že už otevřeli dveře i pro odpad.
Zlato, už mi říkali i hůř.
Ty to nevzdáš, co?
Vrať mi mého bratra a už mě nikdy nemusíš vidět.
Jsem rozpolcený. Slíbil jsem Stefanovi, že tě nenechám umřít,
ale ke kolika volňáskům jsem se vlastně upsal?
A ty evidentně umřít chceš, jinak bys tu nebyl, takže...
Co na to říct? Vyhledávám vzrůšo.
-Neměla bys tu být. -Kde jinde bych měla být?
Co chceš? Damon nezabaví Klause na dlouho.
Pojď domů.
Jasněji už se snad vyjádřit nemůžu.
Já se domů vrátit nechci!
Pane jo, co to bylo?
Jsem opilý, tak mi odpusť, kdybych náhodou minul srdce.
Ne, to není ono.
Skoro.
Chceš parťáka? Zapomeň na Stefana. Se mnou je větší sranda.
Až budeš mrtvý, moc velká zábava s tebou nebude.
-Vážně? -V mém baru ne. Jděte s tím ven.
Nemusíš bratrovi vyjednávat svobodu.
Až s ním skončím, nebude se chtít vrátit zpátky.
Klaus je posedlý plozením těch jeho hybridů.
Jakmile se dozví, že jsi naživu, dojde mu, proč to nefunguje.
Vím, že se mě snažíš chránit, ale já ti to nemůžu dovolit.
-Pojď se mnou, Stefane, prosím. -A když půjdu? Už to nebude stejné.
-To já vím. -Myslím, že nevíš.
Nechal jsem za sebou roztrhaná těla od Floridy až po Tennessee.
Nevinné lidi. Lidské bytosti.
Lexi tě předtím taky takhle našla. Ve 20. letech. A zachránila tě.
A víš, co jsem potom udělal?
Strávil jsem 30 let snahou dát se dohromady.
Pro upíra to je jako nic. Ale pro tebe? Půlka tvého života.
-Nemůžu to s tebou vzdát, Stefane. -Ano, můžeš.
Je konec.
Tahle část mého života skončila.
Už tě nechci vidět. Nechci s tebou být.
Chci jen, abys odešla.
Jsi v pořádku?
Jeď.
Děkuju.
Zlato, tvůj táta, všechny naše rodiny,
věří v něco, co si už po generace předávají.
A učili nás se od toho nikdy neodchýlit.
-Ty jsi to udělala. -Naučila jsi mě
dívat se na věci jinak.
Jen jsem si myslela, že mi kryje záda.
To kryl. A zase bude.
Mami?
Děkuju, že ve mě věříš.
Je teď špatná chvíle na to,
abych ti vyčinil za to, že ses ode mě vyplížila?
Nenávidí mě.
Můj táta mě nenávidí.
Hej, hej.
Rebeko, tvůj velký brácha je tady.
Vylez, vylez, ať jsi kdekoli.
Jdi k čertu, Niku.
Rychle, Rebeko.
-Jdeme. -Bude tu každou chvíli.
Ty chceš umřít? Našli nás. Musíme sebou pohnout.
-Bez Stefana ne. -Stefan nepřijde.
Musíme zmizet. On by přitahoval moc pozornosti. Nech ho být.
-Co jsi udělal? -Na jeden z tvých záchvatů není čas.
Já už nechci utíkat, Niku! Nic jiného neděláme.
Chci být se Stefanem.
Fajn. Tak si vyber.
On, nebo já?
To jsem si myslel. Nastup. Jedeme.
Sbohem, Niku.
Neušklíbej se. Věděla jsi, že mě to nezabije.
Ne, ale doufala jsem, že to bude víc bolet.
Chápu, že jsi na mě naštvaná, Rebeko...
Takže to nechám být. Pro tentokrát.
Přivedl jsem ti nabídku smíru.
Můžeš přijít.
Stefane?
Teď si vzpomeň.
Rebeko.
Stefane.
Kamaráde, vyfoť tady mě a mého bráchu.
Vzpomínám si na tebe.
-Byli jsme přátelé. -My jsme přátelé.
A teď k tomu, proč tu jsi.
Gloria mi řekla, že víš, jak se spojit s původní čarodějkou.
-Původní čarodějkou? -Co Glorie potřebuje?
Kde je můj náhrdelník? Co jsi s ním udělal?
-Nikdy ho nesundávám. -Ani jsem se ho nedotkl.
Musíme ho najít, Niku.
Řekni mi, že to není to, co potřebuje, Rebeko!
-Dobře. Měla jsi pravdu. Byl tam. -Já mám vždycky pravdu.
-Skončilo to slzami a zklamáním? -Kde jsi?
Proč? Chceš mi přijet namazat záda?
Napadá mě Evropa. Možná Itálie? Nebo Španělsko.
Vždycky jsi měla ráda ta ospalá odpoledne.
Hádej dál, Damone. Pa, pa.
Ahoj, chlapče. Chicagská policie.
-Já se vás nebojím. -Nejsem tu kvůli tobě.
Viděl jsi tyhle dva?
V životě jsem je neviděl.
Zabalte to, hoši. Tady jsme skončili.
CHICAGSKÝ NEJLEPŠÍ JAZZ
UPÍŘÍ DENÍKY
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 vdu.