V minulých dílech...
Více než sto let jsem žil v utajení. Až do teď.
Znám riziko, ale musím ji poznat.
-Co jsi zač? -Jsem upír.
Řekl mi o tvojí bývalé, Katherine.
-Ty musíš být Elena. -Jak to, že vypadáme stejně?
Lockwoodovi jsou vlkodlaci.
-Řekni mi, co spouští tu kletbu! -Musíš někoho zabít.
Ochrnutá od pasu dolů. A mrtvá.
Jestli selhal Matt, já nesmím.
-Tylere, co se děje? -Jdi pryč!
-Co se děje?
Byli jsme hloupí. Mysleli jsme, že nás nechytí. Ale je konec.
Eleně hrozí nebezpečí. Vypadá úplně jako já.
Potřebuje ochranu.
-Tak ji ochráním. -Prosím, Damone.
-Kde je? -V kufru.
Udělal jsem přesně to, co jsi řekl.
Dobře. Dej ji dozadu.
-Děkuji za pomoc. -Můžu udělat ještě něco?
Ještě jednu věc. Pojď blíž, prosím.
Blíž.
UPÍŘÍ DENÍKY II. 8. díl: Kletba
Eleno.
Takže Sarah napadla Tylera a on ji odstrčil.
Ona zakopla, spadla a udeřila se do hlavy.
-A Matt si na nic nepamatuje? -Myslí si, že odpadl.
Myslím, že Katherine oba ovládla.
Proto jsem Tylera kryla a řekla, že to byla nehoda.
Já tomu nerozumím. Ten kluk je hlupák.
To, že Tylera obviní ze smrti Sarah,
jen vyvolá otázky, na které nemůže odpovědět.
A ty myslíš, že je dobrý nápad, aby řekl své matce, že je vlkodlak?
-Ne. -A kdyby ho odhalili,
tak je to dovede přímo k nám.
-Přemýšlím dopředu. -Kde máš mámu?
Vede pátrání po Aimee Bradleyové.
-Ještě nenašli její tělo. -Mladí a jejich pití.
Tragédie. Počkej, nezměnily se Tylerovi oči do žluta?
Spíše do zlatova s jantarovým zvýrazněním.
-Může se teď změnit ve vlka? -Až za úplňku.
Už teď je silnější a kdo ví, co ještě dalšího.
Zajímalo by mě, co mu Mason řekl. Ví o nás?
Co jsi mu řekla?
Vlastně nic.
Myslím, že toho moc neví.
Vypadal opravdu vyděšeně, a upřímně...
Bylo mi ho docela líto.
-Něco vědět musí. -Tak dobře. Zeptám se ho.
Ne, nezeptáš, Caroline. Nesmí se o nás dozvědět.
Kousnutí vlkodlaka může upíra zabít.
-Nepřátel se s ním, jasně? -Dobře.
-Jdu pozdě do školy. -Jasně.
Jestli chceš dát mámě nápovědu,
že je Aimee s rozdrcenou páteří na dně rokle,
ušetříš jí trochu času.
HLEDÁ SE AIMEE BRADLEYOVÁ
-To je skvělý. -To jsem mu řekla.
BUDEŠ NÁM CHYBĚT, SARAH
-Čau, Jeremy. -Elena mi musí hlásit,
kdy jí mám krýt záda. Jenna je v pohodě, ale tohle je moc.
-Co? -Jsem rád, že jste spolu,
ale jestli u tebe bude přes noc...
Počkej chvilku. My nejsme zase spolu.
Ona u tebe nezůstala přes noc?
Ne. Viděl jsem ji na té párty, ale to je vše, u mě nespala.
Protože ve své posteli taky nespala
a paní Lockwoodová říkala, že má auto pořád před domem.
Tak kde potom je?
Prosím.
Co chcete?
-Prosím, jsem zraněná. -Já vím.
-Jen ochutnám. -Ne!
Trevore! Ovládej se.
Ty mi nic nedopřeješ.
-Co ode mě chcete? -Bože, vypadáš přesně jako ona.
-Ale nejsem. Prosím, ať chcete... -Ticho.
Ale já nejsem Katherine.
Jmenuji se Elena Gilbertová. Nemusíte to dělat.
Vím, kdo jsi, a řekla jsem, abys byla zticha.
Co chcete?
Chci, abys byla zticha.
Tohle dokonale sedí na Katherine.
Katherine je v hrobce. Já ji zavřel.
-Opravdu? -Opravdu co, Stefane?
Vím, jaký na tebe má Katherine vliv.
Je v hrobce. Tečka. Konec debaty.
Ale než jsem ji tam zavřel, tak mi něco řekla.
-Myslel jsem, že lže. -Co řekla?
-Že je Elena v nebezpečí. -A ty ses neptal proč?
Všechno, co řekne, je lež.
Jak jsem to měl vědět?
-Musíme si s ní jít promluvit. -Ne.
Půjdeme ji požádat o pomoc, ona bude chtít pustit,
což jí splníš, a ona nás pak zabije. Přesně tohle chce.
-To je mi jedno. -To je špatný nápad, Stefane.
Jde o Elenu.
-Caroline. -Ahoj. Jak se máš?
-Ne moc dobře. -A co tvoje máma?
Máma říkala, že ji vyděsilo, co se stalo Sarah.
Jak jsi to věděla?
-Co máš na mysli? -O mně.
-Jak jsi to věděla? -A co? Že jsi rozrušený?
Myslela jsem si, že bude dobře, když tě budu krýt.
-O tom nemluvím. -Hele, byla to nehoda.
Musím jít. Jen se prosím neobviňuj.
-Jak je na tom? -Pořád je mimo.
-Neublížil jsi jí, že ne? -Úplně blbý snad nejsem.
-Takže jsi mu volala? -Ne, mluvila jsem s jeho kontaktem.
Víš, jak to chodí.
Doručila jsi vzkaz Eliášovi, nebo ne?
-Říkali, že ho dostal. -Výborně. A co teď?
To je vše. Buď ho dostal, nebo ne. Teď musíme čekat.
Můžeme ji tu nechat.
Nemusíme to dělat.
-Už mě nebaví utíkat. -Vážně?
Utíkání nás ale drží při životě.
Eliáš je ze staré školy. Když přijme naši nabídku, jsme volní.
Ty!
Kolem široko daleko nic není.
Jestli si myslíš, že utečeš, pleteš se, chápeš?
Kdo je Eliáš?
Tvoje nejhorší noční můra.
Nemůžu zrušit kouzlo v hrobce, Stefane. I kdybych chtěla.
Potřebovala jsem k tomu babičku.
Ale otevřít dveře můžu, ne? Můžu s ní mluvit?
Ano, ale Damon má pravdu. Ona ti nic neřekne,
-když z toho nebude nic mít. -Musím něco udělat.
Netuším, kdo může Elenu mít. Nevím, kde by mohla být.
A co kdyby se to dalo zjistit jinak?
-Jak to funguje? -Použiju tvou krev,
abychom získali energii na kouzlo.
Jste pokrevní příbuzní. To zesílí spojení.
Alaric říkal, že do 10 minut musíme být pryč.
Mám zbraně. Zásobil mě.
Připravený?
Mystic Falls
Greensboro Winston-Salem
-Tady. Je tam. -To je 500 kiláků odtud.
Ne, Bonnie, potřebujeme přesnější polohu.
-Přesnější už to nebude. -Můžeme se podívat do map.
Pomůže nám to zpřesnit hledání.
-Zavolej mi, co jste zjistili. -Jedu s tebou.
-Nejedeš. -Ne, Jeremy, nejedeš.
-Co když je zraněná nebo hůř? -Není.
Vy dva jděte k vám domů.
-Zavolám ti, až ji najdu. -Ale sám to nezvládneš.
Nebude sám. Jdeme.
-Jedeš se mnou? -Jde o Elenu.
Hej, Tylere.
-Lockwoode, tady. -Chyťte ho.
-Pozor! -Hlídej ho!
-No tak. -Kryj ho.
Házej, házej!
No tak!
-Páni. -Co to sakra bylo?
-Máme to. -Kde se to v tobě vzalo?
-Jak jsi to udělal? -Znova.
-Tylere, kam jdeš? -No tak.
-Kam jdeš, kámo? -Jdeme.
-Zrovna hrajeme. -Pojďte.
Ahoj. Jsi v pořádku?
Předtím jsi mi lhala. Proč?
Hele, Tylere, myslím, že jsme se na té párty nepochopili.
-Chápu to. Bylo to bolestivé. -Lžeš.
-Nelžu. Jdu pozdě. -Hej.
Jak jsi to...? Jsi silnější než já?
To nic nebylo.
Jestli něco víš, musíš mi to říct.
-Protože se s tím nemůžu smířit. -Mrzí mě to, Tylere,
ale myslím, že jsi stále v šoku ze smrti Sarah.
A to je pochopitelné.
Alaric má rád své zbraně.
-Co to sakra je? -Železníková bomba
nebo granátomet.
-Divný. -Jak daleko ještě?
-Asi 130 kilometrů. -Kdo myslíš, že ji unesl?
Někdo z Katherininy minulosti. Říkala, že před někým utíkala.
Možná vzali špatnou holku.
Děkuju, že mi pomáháš.
Mohli bychom si odpustit tu sbližovačku?
-Z toho klišé je mi zle. -No tak, Damone.
Oba víme, že to, že jsi tady, se mnou nemá nic společného.
A jsme zase u našeho starého problému.
Nemusí to být problém, promluvme si o tom.
-Není o čem mluvit. -To není pravda.
Jsi tady, protože chceš pomoct bráchovi
zachránit holku, kterou miluje nebo...?
Nebo proto, že ji miluješ ty?
No tak. Vyjádři se. Já mám sbližování na výletě rád.
Pokračuj, Stefane. Můžu přestat pomáhat tak rychle, jak jsem začal.
Ne. Víš, to je na tom to krásné.
Nemůžeš.
-Alaric s Jennou teď odešli. -Vzal ji na chvíli ven,
aby se neptala na Elenu. Tohle jsem našel v mapách.
Není tam nic kromě tohohle domu.
-Poslal jsi to Stefanovi? -Jo.
Nesnáším sezení a čekání.
No tak.
Bude v pořádku.
To nevíš.
Ne, to nevím.
-Co to děláš? -Ještě chci něco zkusit.
Nechápu.
Potřebuju svíčku. A přines Elenin hřeben.
Dobře.
STEFAN A...
-K čemu to všechno je? -Zní to šíleně,
ale možná budu schopná jí poslat zprávu.
Bonnie? Bonnie.
Bonnie. Bonnie. Bonnie.
Bonnie. Bonnie. Bonnie. Bonnie!
Proč jsem tady?
Ptáš se mě, jako bych ti měla odpovědět.
-Proč ne? -Další otázka.
Máš mě. Nemůžu nikam odejít.
Aspoň mi můžeš říct, co ode mě chceš.
Já osobně nechci nic. Jsem jen poslíček.
Čí poslíček? Eliášův?
Dva body za odposlech.
-Co je zač? Je to upír? -Je jedním z původních upírů.
Původce.
-Co tím myslíš? -Zase ty otázky.
Copak tě Salvatorovi nepoučili o upíří historii?
-Takže znáš Stefana a Damona? -Vím o nich.
Před stovkami let se mě jedna kamarádka
snažila dohodit Stefanovi. Říkala, že patří k těm dobrým.
Já jsem spíš na zlé hochy, ale to jsem odbočila.
Kdo jsou ti původní upíři?
Trevor a já utíkáme 500 let.
Jsme unavení. Chceme to ukončit.
Využijeme tě, abychom se dostali ze starých problémů.
Ale proč zrovna mě?
Protože jsi dvojnice Petrovové.
-Jsi klíčem k prolomení kletby. -Kletby?
-Kletby Slunce a Měsíce? -Takže o historii přece něco víš.
Co myslíš tím, že jsem klíč? Měsíční kámen může prolomit kletbu.
Ne, Měsíční kámen kletbu svazuje.
-Oběť ji zlomí. -Oběť?
Krev dvojníka. Ty jsi dvojník.
Aby se kletba prolomila, musíš zemřít.
Mami?
-Co tady děláš? -Já to vím.
Vloupat se do domu šerifa?
-Tenhle tah by ti vyhrál cenu. -Pokračuj. Vyhýbej se mi.
Uhýbej od tématu.
Ale já to vím.
Ty jsi jako já, že ano?
-Ne. -Pokračuj, ale já ti to nevěřím.
Viděl jsem, jakou máš sílu.
Neodejdu odsud, dokud mi neřekneš pravdu.
-Tylere. -Ty jsi vlkodlak.
Řekni to.
Co?
-Přestaň lhát. -Já nelžu.
Řekni to.
Nejsem vlkodlak. Jasné?
Řekněte mi víc.
Věznění ji otrkalo, co?
Co chceš vědět, dvojnice?
-Před kým prcháte? -Před původními upíry.
Jo, to říkala.
-Co to znamená? -První rodina. Ze starého světa.
S Rose jsme je naštvali. Oprava. Já jsem je naštval.
Rose mi kryla záda
a více než půl tisíciletí nás chtějí mrtvé.
-Co jsi udělal? -Stejnou chybu jako ostatní.
Věřil Katerině Petrovové.
-Katherine. -Té a ne jiné.
Úplně první dvojnici Petrovové.
Pomohl jsem jí uniknout osudu, A od té doby jsem...
Promiň, od té doby nás hledají.
A proto tentokrát neuděláme stejnou chybu.
-Tady. Napij se. -Díky.
Co se stalo? Vyděsila jsi mě k smrti.
-O nic nešlo. -Nevypadalo to jako nic, Bonnie.
Poslední dobou jsem hodně kouzlila. Unavuje mě to.
Když jsem unavený já, vyspím se z toho. Ty jsi byla v bezvědomí.
Čarodějnictví má své hranice.
Když moc tlačím, zatlačí mě ti zpátky.
-Jak tohle všechno víš? -Všechno je to tady.
Připomíná mi to, že nejsem neporazitelná.
Prosím.
-Nikomu to neříkej. -Proč ne?
Protože je to slabost a nechci, aby o tom jistí lidé věděli.
Jistými lidmi myslíš Damona.
Myslím tím každého, kdo by mi mohl ublížit.
Neřeknu to nikomu, dobře? Slibuji.
Je to těžké, víš? Umřela mi babička.
A můj táta nechce vědět, co jsem zač.
Ne od doby, co odešla máma.
Jsem v tom úplně sama.
Přesně takhle se většinou cítím já. Sám.
Myslíš, že to fungovalo?
Nemám ponětí.
STEFAN A DAMON PRO TEBE JEDOU. -B
Už jsme blízko. Jeremy říkal, že příjezdová cesta
je na 6. míli.
-Jestli chceš, stačí říct. -Chci.
To je tak sladké.
Chceš být velký a silný proto, abys zachránil svoji dívku.
Kryju ti záda. Budeš v pohodě.
To nebyl vtip. Každý den si dopřávám trochu krve.
Pomalu zvyšuju dávku a zvyšuju tak svou sílu.
Ví Elena o tom, že piješ krev?
Piju její krev.
To je romantické.
Když už se tak sbližujeme,
pamatuješ na doby, kdy jsi žil pouze pro krev?
Kdy jsi někoho roztrhal na kousky jen pro zábavu?
-Když jsem byl jako ty? -Ano, Stefane. Přesně tak.
Když jsi do mě nalil krev, aby se ze mě stal upír.
Zajímalo by mě, jestli by ti Elena dala napít i tehdy.
Mimochodem, co se s tím klukem stalo? Byla s ním sranda.
Asi si našel něco jiného, pro co žít.
Je tady. Tohle jsme neměli dělat.
Ne, říkala jsem ti, že nás z toho dostanu, musíš mi věřit.
-Ne! Chce mě mrtvého, Rose. -Ale ji chce víc.
Když mu ji dáš, slituje se nad tebou.
-Já musím zmizet. -Hele.
Co jsme?
Jsme rodina.
Navěky.
Vy se bojíte.
Zůstaň tu s ní. A nevydejte ani hlásku.
Rose-Marie.
Můžeme si někde promluvit?
Ano, tady.
-Musíš mi prominout ten dům. -Ale ne, co je trocha špíny?
Já to naprosto chápu.
Tak mi řekni, kde jsi vzala odvahu mi zavolat?
Chci svobodu. Už mě nebaví utíkat.
Můžeš mi to zařídit?
Mohu udělit milost tobě i tvému mazlíčkovi.
Pod jakým jménem se skrývá? Trevor. Když se mi bude chtít.
Katerina Petrovová?
-Poslouchám. -V roce 1864 neuhořela v kostele.
-Pokračuj. -Přežila to.
-Kde je? -Nevypadáš překvapeně.
Když jsi zavolala a pozvala mě na tenhle konec světa,
který je pouhé 3 hodiny od Mystic Falls,
došlo mi, že to bude mít něco společného s Katerinou.
Máš ji ve svém držení?
Ne. Mám něco lepšího.
-Mám její dvojnici. -To není možné.
Její pokrevní linie skončila u ní.
-To vím jistě. -Máš špatná fakta.
-Ukaž mi ji. -Eliáši, jsi čestný muž.
Jsi muž, kterému se dá věřit, ale chci to od tebe slyšet.
Máš mé slovo, že ti dám milost.
Pojď za mnou.
Člověk. To není možné.
Zdravíčko.
Dům by měl být za těmi stromy.
Mám s tím o trochu víc zkušeností než ty.
-Kam tím míříš? -Ať má Elenu kdokoli,
bude to ten, který šel po Katherine v roce 1864.
-A předtím. -A?
To znamená, že je o 500 let starší a silnější.
-Určitě to chceš udělat? -Jo, jsem.
Když vejdeme dovnitř, už možná nevyjdeme.
-Tak jo, pak nevyjdu. -To je tak šlechetné, Stefane.
Nenapadá mě lepší důvod pro smrt.
Ale jestli tu chceš zůstat, tak to pochopím.
Máme před sebou dlouhou cestu, měli bychom jít.
-Prosím, nesmí mě odvést. -Ještě poslední věc.
Pak budeme hotovi.
Na tenhle den jsem čekal dlouho, Eliáši.
-Opravdu se velmi omlouvám. -Ne, tvá omluva není nutná.
Ale ano, je.
Ohledně Kateriny jsi mi důvěřoval, a já tě zklamal.
Ano, ty jsi vinen
a Rose ti pomohla, protože ti byla loajální. A to ctím.
Kde byla tvá loajalita?
Prosím tě o odpuštění.
Máš ho mít.
-Ty... -Nedělej to, Rose.
Konečně jsi volná.
-Pojď. -A co Měsíční kámen?
Co o něm víš?
Vím, že ho potřebujete, a vím, kde je.
-Ano? -Můžu vám pomoct ho získat.
-Řekni mi, kde je. -Takhle to nefunguje.
Ty se mnou vyjednáváš?
Slyším o něm poprvé.
Proč máš na krku železník?
Řekni mi, kde je Měsíční kámen.
V hrobce pod ruinami kostela.
-Co tam dělá? -Je tam s Katherine.
Zajímavé.
-Co to je? -Nevím.
-Kdo další tady je? -Nevím.
Běž!
-Rose? -Nevím, kdo to je.
Tady nahoře.
Tady dole.
Promiňte.
Pokud to někoho zajímá,
tak děláte velkou chybu, jestli si myslíte, že mě můžete porazit.
To nemůžete. Slyšíte?
Opakuji, nemůžete mě porazit.
Chci tu dívku, než napočítám do tří.
Nebo budou padat hlavy.
-Rozumíme si? -Půjdu s vámi.
Prosím, neubližujte přátelům. Jen mi chtěli pomoc.
Co to se mnou hraješ za hru?
Nech ji jít.
Pojď ke mně. Nejsi zraněná? Jsi v pořádku?
-Díky. -Za málo.
Eleno?
Bože můj.
-Jsi v pořádku? -Jsem v pořádku.
Jsem v pořádku.
Dostala jsem tvou zprávu.
-Kde je Elena? -Doma.
-A ty jsi tu proč? -Protože chtěla být s Jeremym.
-Tady. -Díky.
Poslyš, to, co Rose řekla Eleně o té kletbě.
Já vím. Budeme ji ochraňovat.
Toho docílíme pouze tehdy, když spolu nebudeme bojovat.
Když mezi nás vstoupí Katherine,
tak tím ublížíme Eleně a nebudeme schopni ji ochránit.
Ano, Stefane, to už jsem všechno slyšel.
-Hele. -Co?
-Omlouvám se. -Za co?
Za to, že jsem tě před 145 lety donutil se přeměnit.
To stačí, Stefane. Je pozdě. Nemusíme se k tomu vracet.
Víš, nikdy jsem to neřekl nahlas.
Asi ti to prostě potřebuju říct a ty to potřebuješ slyšet.
Omlouvám se.
Bylo to sobecké.
Nechtěl jsem být sám.
Asi jsem potřeboval svého bratra.
Víš co? Tohle zní šíleně, ale alkohol pomáhá.
Nebo aspoň mně ano.
Pomáhá s tou vnitřní nejistotou.
Jsem rozpálený. Jako kdyby mi hořela kůže.
Opravdu? To se mi nikdy nestalo.
Vlkodlaci jsou asi jiní.
Na začátku mnou strašně zmítaly pocity.
-Všechno bylo zesílené. -To se mi děje taky.
Jak je možné, že jsi upír?
Jak je možné, že jsi vlkodlak?
Jsou tu ještě další upíři?
Ne, jen já.
Je to opravdu dlouhý příběh. Můžeme si o tom promluvit jindy.
Jsou tu ještě další vlkodlaci?
Ne, jen já.
A můj strejda Mason, ale ten odjel z města.
Podívej, Tylere,
nikomu o tom nesmíš říct.
Dobře? O mně ani o tobě.
-Nikdo by to nepochopil. -Já vím.
Chci ti říct něco o mé a tvé mámě,
o zakládajících rodinách a o Radě, ale musíš...
... mi slíbit, že se o nás nikdo nedozví.
Je to otázka života a smrti, Tylere.
Komu bych to asi tak řekl?
Omlouvám se za to předtím. Jenom...
Ale jsem na to sám.
A nakonec se to stane.
Při dalším úplňku se proměním,
a nebudu schopný tomu zastavit.
Mám strach.
Tylere. Ne, to je v pořádku.
Kdo je tam?
Nechci ti ublížit.
-Co tady děláš? -Lexi mi jednou řekla,
že patříš mezi ty dobré.
Ty jsi znala Lexi.
Trevor byl můj nejlepší přítel.
Pět set let jsem žila s jednou osobou.
A ta je teď pryč.
A už nechci dál utíkat, protože už nemám kam.
To mě mrzí, ale nemůžu ti pomoct.
Já tvou pomoc nepotřebuji,
ale myslím, že ty potřebuješ mou.
Eliáš je po smrti, ale konec to rozhodně není.
-Co tím myslíš? -Ještě to neskončilo.
Původní upíři se pro ni vrátí.
Musí se pro ni vrátit.
Dělají to totiž pro něj.
-Pro koho? -Pro Klause.
Roztomilé pyžamo.
Jsem unavená, Damone.
-Něco jsem ti přinesl. -Myslela jsem, že se ztratil.
Děkuju.
Vrať mi to, prosím.
Nejdřív ti musím něco říct.
Proč mi to musíš říct s mým řetízkem v ruce?
Protože to, co se ti chystám říct,
je asi nejsobečtější věc, jakou jsem kdy řekl.
-Damone, přestaň. -Ne. Jednou to musím říct.
Musíš to slyšet, Eleno.
Miluju tě, Eleno.
A proto, že tě miluju,
nemůžu být sobecký.
A proto to nesmíš vědět.
Nezasloužím si tě.
Ale můj bratr ano.
Bože, kéž bys to nemusela zapomenout.
Ale musíš.
UPÍŘÍ DENÍKY
České titulky Michaela Křížová Iyuno-SDI Group 2022 it jindy.