Detta har hänt:
Över ett sekel har jag levt i hemlighet.
Jag måste få känna henne.
-Vad är du? -Jag är en vampyr.
-Han berättade om ditt ex Katherine. -Du måste vara Elena.
-Hur ser vi exakt lika ut? -Jag vill inte att du träffar Elena.
Få bort henne från ditt liv, annars dödar jag dem hon älskar.
Lockwoods är varulvar.
Du ska sätta igång förbannelse. Du måste döda någon.
-Försökte döda en varulv. Kunde inte. -Du har en fiende.
Tack, Mason. Nu gör vi detta.
Båda ska ha en påle i hjärtat och sen bränns de.
-Hej, mamma. -Håll Caroline borta från mig.
-Hon är din dotter. -Inte nu.
Jag letar efter nåt gammalt som är min mammas. En månsten.
-Tack. -Du har den.
Jag har den.
-Du stirrar. -Jag tittar.
-Det är läskigt. -Det är romantiskt.
Hördu.
-Det här är dåligt av oss. -Ja, det är det.
-Om Katherine får veta... -Katherine?
Ms Flowers tror att jag är en slampa om jag har en man här.
Varför bor du här?
Jag gillar pensionatet. Gör inte du det?
Jag älskar det.
Jag måste duscha nu.
-Gärna. Vi gör det. -Nej, bara jag.
Jag är sen. Jag ska dekorera på Lockwoods välgörenhetsgala.
Kan man tänka sig? Det ska jag med.
Är det verkligen en bra idé att vara vid deras hus idag?
Mason Lockwood försökte döda dig.
-Var är månstenen? -På ett säkert ställe.
-Litar du inte på mig? -Jag litar inte på nån.
Jag litar inte på Mason. Jag vill hålla ett öga på honom.
Okej.
Men då får vi inte röra varann, eller prata. Och inga långa blickar.
Nej, inget sånt.
Vad tror du händer-
-om Katherine får veta att vi bråkade på låtsas?
-Är du rädd att jag ska döda dig? -Nej. Det gör du inte.
-Kath. Ta det lugnt. -Gjorde jag dig illa? Förlåt.
-Gjorde det ont? -Det är okej.
Lite varje dag för att bli starkare, eller hur?
Vad händer när jag ger dig månstenen?
Vi lever lyckliga i alla våra dar. Jag lovar.
Du får den ikväll, jag lovar.
Jag lovar, vi ska klara det här.
Jag älskar dig, Stefan.
-Du vet att jag älskar dig. -Jag älskar dig med.
-Jag måste prata med dig. -Om jag måste tala med dig...
Tyler måste döda nån för att aktivera förbannelsen. Han är ingen varulv än.
Oj, fascinerande. Men inte tillräckligt.
Men Mason Lockwood är det, och han söker en månsten-
-en speciell sten kopplad till varulvslegenden. Därför är han här.
-En månsten? -Och jag vet var den är.
-Och du talar om det för att? -Behövs ett skäl?
Vad säger din syster om den här lilla upptäckten?
-Du har inte sagt nåt, va? -Elena vill inte dra in mig.
Och du är en Gilbert. Du kan inte rå för det.
Ditt sökande efter en mening är lika uppenbart som tragiskt.
Släpper du in mig, eller inte?
Jenna, tack för att du ordnade de frivilliga.
Visst. Det är för en god sak.
Och jag har alltid gillat maskeradbalen.
Det gjorde Richard med. Detta var årets favoritfest för honom.
-Stopp, stopp. -Var försiktiga med det.
Det är från 1 800-talet. Ursäkta.
-Tyler. -Mamma, vi fixar det.
-Stefan. Hej. -Hej.
Jag ska laga middag ikväll. Ric kommer.
Du kan väl också komma.
Elena och jag tar liksom en...
-En paus. -Jaså?
Så lät det inte imorse.
Jag sover lätt.
Vet du vad? Jag hörde ingenting.
-Du är här. -Jag är här.
-Caroline kommer inte. Jag sa ju det. -Jag ville kolla.
Du måste prata med henne så småningom.
Kan du tona ner att du står på hennes sida?
-Det finns inga sidor, Bonnie. -Lägg av.
Sen Caroline blev vampyr, ses vi knappt.
Det var illa att mista henne. Jag trodde inte jag skulle förlora dig.
Följ med.
Vart?
Inte här. Nån lugn plats.
Vi måste prata.
Du åt inte mycket.
Goda nyheter.
Dr Damon sa att järnörten nästan är ute ur ditt system.
Med lite tur är du nytvingad-
-och ligger i din egen säng ikväll.
Tänker du bara låtsas att jag inte existerar?
Ja. Så var snäll och gå.
Som vanligt bryr du dig inte. Jag fattar.
Precis som före jag blev en vampyr.
Det är inte som om jag vore död.
Är du...?
Är du verkligen död?
Ja och nej.
Hur är det möjligt?
Ric.
Vad gör du här?
Hjälper Damon. Det var jag som fick veta om månstenen.
Vet Elena att du är här?
-Inte direkt. -Vad har du?
Isobels forskning från Duke. Assistenten skickade det.
-Vanessa, snyggingen. -Ja. Vanessa.
Minns du Aztek-förbannelsen hon berättade om?
-Solen och månen? -Aztek-förbannelsen. Coolt.
Vampyrer och varulvar strövade omkring fritt-
-tills en shaman la en förbannelse över dem.
Sen dess förvandlas bara varulvar vid fullmåne-
-och vampyrer försvagas av solen.
-Ja, de flesta. -Enligt legenden...
...är varulvsdelen av förbannelsen förseglad med månstenen.
-Vadå förseglad? -Det är en häxgrej.
Det som förseglar förbannelsen kan lösa upp förbannelsen.
Mason tror kanske att han kan använda månstenen för det.
Börjar vi tro på nån övernaturlig häxlegend-
-från en bilderbok så är vi idioter.
-Vem har stenen nu? -Tyler.
-Kan du skaffa den? -Ja.
-Ser du? Nu har ditt liv en mening. -Så du tror på det?
I samma bok står det att varulvsbett dödar en vampyr.
Att ignorera det gör mig till en större idiot. Kom.
-Jag fattar det inte. -Det är mycket. Jag vet.
Katherine har gjort allt hon kan för att skilja mig och Stefan åt-
-och Caroline hamnade bara i kläm.
Det är inte det att du och Stefan låtsas bråka.
Jag visste inte att ni gjorde det alls.
Jag är ledsen. Jag vill inte undanhålla saker.
Du har visat var du står när det gäller vampyrer.
-Så det gör mig inte udda? -Nej, Bonnie, såklart inte.
Jag vet var jag står, Elena, och jag vet var du står.
Men var står vi?
Du är min bästa vän, Bonnie.
Jag ville inte att de här galenskaperna-
-med Caroline skulle hamna i vägen för det.
Men hon behöver dig också.
Inte än. Jag bara... Hon är en vampyr. Jag kan inte.
Vi borde gå tillbaka.
-Hej, Stefan. -Hej, Mason.
Jag trodde inte att du skulle vara här.
-Eller någonstans. -Jag råkade ut för en olycka.
Men jag mår bra nu.
-Vad gjorde du med sheriff Forbes? -Hon mår bra.
Men från och med nu får du göra ditt eget smutsjobb.
Inga problem.
Ursäkta.
-Vad är det? Är du okej? -När jag rörde honom, såg jag nåt.
Vadå, fick du en vision?
-Jag såg Elena. -Du såg Elena?
Han kysste henne.
Nej, Elena skulle inte kyssa...
Du såg inte Elena. Du såg Katherine.
-Damon, vad gör du här? -Letar efter min lillebror.
På tal om det kan du säga till din bror att sluta följa efter mig?
-Vad händer? -Fråga ögontjänaren.
-Vad får han dig att göra? -Ingenting.
-Damon och jag... -Nej. Aldrig.
Inget "Damon och du".
Det är Damon och den Damon utnyttjar-
-och de brukar dö. Vad som än pågår...
-...vill jag att du håller dig undan. -Jag bryr mig inte.
Det är ditt fel att jag har hamnat i det här.
Så du kan inte säga vad jag ska göra.
Är Katherine med Mason Lockwood?
Han kom hit till stan efter henne. Det stämmer.
Ja, men Mason Lockwood?
Förutom att vara varulv är han en surfare.
Hon utnyttjar honom. Det måste vara så.
Mason letar efter en månsten-
-som sägs kunna lösa varulvarnas fullmåneförbannelse.
-Katherine kanske också vill ha den. -Varför?
Tja... Jag vet inte. Det är det fina med Katherine.
Hon har alltid nåt på gång.
Hur ska vi hitta denna månsten?
-Jeremy tar den från Tyler. -Varför involvera Jeremy?
Han leker Indiana Jones. Han involverade sig själv.
Ena stunden är hon en toppentjej och sen en är hon galen av svartsjuka.
Du vet vad jag anser om Caroline.
Hon är en osäker, neurotisk, bitchig liten idiot.
-Hördu. -Med ett gott hjärta. Hon menar väl.
Ibland får man ta det goda och det onda.
Ja.
Jag hämtar en förlängningssladd. Jag kommer strax.
-Hallå där. -Hej.
Jag gjorde lite efterforskningar om stenen du visade mig.
-Vad? Varför? -Jag vet inte.
-Av nyfikenhet. Tristess. -Vad stod det?
Den är en del av en Aztek-legend. Jag vill veta om det är en sån sten.
-Får jag titta på den igen? -Nej. Min farbror fick den.
Varför det?
Jag är färdig med legender och förbannelser.
Jag vill inte ha nåt med det att göra.
Ja. Visst. Det är nog bara dumma sagor ändå. Glöm det.
Stefan Allt OK?
Med Damon och Bonnie. Berättar sen.
-Okej. Så här långt går jag. -Okej.
-Vad vill ni? -En tjänst.
-Glöm det. -Så förutsägbart.
Och därför är han med.
Damon och Bonnie? Berätta nu.
Jag vet hur du känner inför att hjälpa.
Eftersom du kopplade ihop Mason med Katherine-
-har vi chansen att få ett övertag över dem. Så bara lyssna.
Snälla.
Jag lyssnar.
Jag måste berätta för Elena vad som händer.
-Kan du låtsas vara snäll? -Ja.
-Hej. Du borde inte ringa mig. -Jag vet inte vad som pågår.
Damon har blandat in Jeremy i något. Du är med Bonnie nu.
Jag sorterar dumma maskeradmasker åt Mrs Lockwood.
Ja. Det är okej. Vänta lite.
Rör Mason igen och se om han gav Katherine månstenen.
Mina visioner funkar inte så.
-Jag kan inte ställa frågor. -Så opraktiskt.
Låt oss prata om den där häxaktiga jujugrejen du gör med mig-
-den där roliga när min hjärna börjar brinna.
-Vad är det? -Jag ger dig en aneurism.
Dina blodådror spricker, men du läker fort-
-så jag gör det om och om igen.
-Är det bara på vampyrer? -Nej, på alla...
...med en övernaturlig förmåga att läka.
Jag hjälper dig inte att skada honom.
Mason Lockwood är en varulv. Katherine är ond. De är skurkarna.
Och du tänker leka moralpolis nu?
Jag kan formulera det annorlunda. De hotar Elena.
Så du, häxa, ska ändra dig och hjälpa oss.
Ja, han menade det som en fråga med ett "snälla" i slutet.
Absolut.
Kan du flytta din skåpbil? Den står i vägen.
Hur hamnade du där för dig själv?
Alla killarna stack. Det var nåt om inkallelser. Jag vet inte.
-Jag begriper inte sånt. -Jag hjälper dig.
Förlåt.
Jag dricker främst från blodpåsar.
Det är inte så bra som det färska-
-men det är bättre än djurblodet som Stefan vill få mig att dricka.
-Stjäl du blod från sjukhuset? -Damon gör det.
Jag har snattat från hans lager, så...
Så länge du har blod måste du inte döda?
Jag vill. Det tillhör min natur nu.
Med en sund diet kan jag kontrollera det. Jag blir bättre på det.
Bättre än Stefan. Han är en drinkare.
En blod-alkis.
Jag önskar inte dig det här.
Jag vet.
Men när livet ger en svårigheter...
Damon är hemma.
Här är hans väska.
Som önskat.
Ta tag där.
-Varför gör vi detta? -Jag vill inte fläcka mattan.
Jag visste att du skulle säga nåt sånt.
Nu dömer du igen.
Han är inte borta länge till.
Han verkar van vid att bli bunden.
-Vad gör du? -Hjälper dig hitta månstenen.
Bra. Ta reda på om han gav den till Katherine. Och var hon är.
Och vad de tänker göra med den när de har den.
Den är på ett litet ställe. Mörkt.
-Det är vatten där. -Ett avlopp?
Nej. En brunn?
Det kan inte stämma. Ja.
-Det är en brunn. -Varför är den i en brunn?
Jag kan bara se det jag ser.
-Nej. -Det är allt. Allt jag har.
Du, domaren.
Tack.
Kom igen. Vakna, vargen.
Hej.
Hur är det med din mamma? Elena berättade allt.
Jag tar hem henne ikväll.
Caroline... Glöm det. Jag ska gå.
-Hittade du månstenen? -Inte än.
Minns du den gamla brunnen där vi lekte när vi var barn?
-Ja. -Den är i skogen. Minns du var?
I utkanten av Lockwoods egendom. Varför?
Det är nog där Mason har månstenen.
-Jag måste gå. -Jag kan följa med.
Nej. Det är okej.
Visst.
Okej.
Var är Caroline? Det här är hennes grej. Varför är hon inte här?
Hon har nåt annat att göra.
-Träffar hon nån? -Sluta, Matt.
Nej, det gör hon inte.
Har nån sett Mason?
Han...stack. Han visste inte när han är tillbaka igen.
Underligt.
Bonnie Kolla brunn. Lockwoods tomt.
Jag tänker inte ens fråga.
Jag kommer snart.
Så livlig du är.
Vad?
Du känner smärta. Bra att veta.
Jag var rädd att du var nån mästare som inte kände smärta.
Men du läker snabbt. Inte bra.
Jag får väl åsamka dig mer smärta.
Så... Katherine.
Hur känner du henne? Vad har hon i kikaren?
Jag har hela dan på mig.
-Vad händer? -Du borde inte vara här.
Jag vet, men nu är jag det. Vad händer?
Bonnie tror att månstenen finns här nere.
Var försiktig.
Jag går bara ner en liten stund.
-Elena! -Stefan?
Elena!
Stefan, vad händer?
-Vad händer där nere? -Järnört.
Stefan!
-Stefan! -Elena.
Caroline, Stefan är där. Och kedjan är ihoprostad.
Nej, det går inte. Den är full av järnört.
-Vi måste få ut honom. -Men...
Nu!
När träffades ni två?
Förförde hon dig och sa "jag älskar dig"? Du är övernaturlig.
Hon kan inte tvinga dig. Hon använde väl nån annan förtrollning.
Katherine kan sånt.
Jag sa åt dig att gå.
Jag hittade nåt i Rics låda med saker.
Vad är det?
Jag sökte med mobilen. Aconitum vulparia.
Växer i bergsområden i norra hemisfären.
Allmänt känd som stormhatt.
-Vad läste du mer? -Alla källor säger olika saker.
Enligt en myt gör den att nån kan förvandlas till varg.
En påstår att den skyddar, och en annan att den är giftig.
Jag gissar på giftig.
Vad gör Katherine i Mystic Falls?
-Varför är hon här? -Hon är här med mig.
-Varför frågar du? Är du svartsjuk? -Så oförskämt av mig.
Jag insåg att jag inte gett dig nåt att äta.
Jag håller. Okej?
-Okej. -Vad händer? Du stack bara.
Elena skrek. Hjälp henne. Nu.
-Är du redo? -Ja.
-Förlåt. -Det är okej. Fortsätt.
Kom igen.
Hej.
Herregud.
-Elena, vad händer? -Dra upp honom!
-Elena? Jag är redo för dig. -Vänta.
Jag måste hitta stenen.
Skynda dig.
Vänta. Jag tror jag hittade den.
Elena, vad händer?
Jag har den. Kom igen. Dra upp mig.
Herregud.
-Stefan. -Stefan.
Jag har stenen, Stefan.
Det kommer gå bra. Allt kommer bli bra.
-Vad ska du ha månstenen till? -Dra åt helvete.
Fel svar.
Visste han nåt, hade han pratat.
-Nu tar jag ögonen. -Brunnen.
-Du hittar den där. -Jag vet var den är.
Men vad gör den och varför vill du ha den?
-Den är till Katherine. -Varför?
-Hon ska häva förbannelsen. -Med fullmånen?
Varför ska en vampyr hjälpa en varulv-
-när den förhindrar att de förvandlas jämt?
-Så att jag inte förvandlas. -Varför?
För att hon älskar mig.
Jag förstår. Du är bara korkad.
Katherine älskar inte dig. Hon utnyttjar dig, idiot.
Jag har sagt nog.
Ja, det har du.
Dag för dig att gå, Jeremy.
-Jag stannar. -Nej. Du bör gå.
-Jag stannar, Damon. Det räcker nu. -Bara hjälp Tyler.
-Låt inte det här hända honom. -Damon...
Du ville vara en del av det här? Döda eller bli dödad.
Han är en varulv. Han skulle döda mig om han fick chansen.
Så ta det, eller stick.
Han vill ändå att jag dödar honom.
Eller hur, Mason?
Det är en förbannelse, va?
Jag ser på dig och jag ser mig själv.
En mindre snygg och intelligent version.
-Jag älskar henne. -Jag vet det.
Jag har varit i ditt ställe.
Men Katherine sliter bara ut ditt hjärta.
Låt mig göra det åt henne.
-Du är händig med den där. -Ja, det är en färdighet jag har.
Här.
Var är havssaltet?
På bordet.
Jag drog upp Stefan ur brunnen-
-och han var full med järnört och ruttnade-
-men Bonnie var inte elak mot mig, och jag bara...
Det är en framgång, du vet? Vad är det?
Blir du skrämd?
Det är bara det att du har blivit nån som...
Låt bli.
Vi började kunna samsas.
En stark och självsäker person.
Tack.
Du måste inte ta mina minnen.
Jag behåller din hemlighet.
Är du orolig för dem, såg säg att du tvingade mig.
Jag berättar inget.
Jag gör inget som skadar dig.
Vi pratar aldrig så här.
Någonsin.
-Och idag betydde så mycket för mig. -För mig med.
Jag vet att...
Jag kan lita på dig.
Men du kommer aldrig att lita på dem.
Jag ska ta dig hem.
Du kommer att glömma att jag är en vampyr.
Jag kommer att glömma att du är en vampyr.
Du minns att du fick influensa.
Du hade feber.
Frossa och obehag.
Och jag gjorde en soppa till dig...
...som var väldigt salt.
Vi gnabbades. Du blev bättre.
Och sen började din själviska dotter...
...som älskar dig, vad som än händer...
...ignorera dig igen.
Och allt är som det ska igen.
-All det här för den? -Ja.
Du har visst utövat ditt tvång som vanligt.
Det var tvunget.
"Carol. En fin chans för mig i Florida. Jag blir borta. Länge.
Skickar efter sakerna när jag har slagit mig till ro.
Kram Mason."
Vi gör oss av med kroppen.
Sista uppringda numret.
-Undrar vem det kan vara. -Nej, nej. Provocera inte henne.
Mason, du borde ha varit här för en timme sen.
Fel kille.
Damon.
För en gångs skull förvånar du mig. Jag antar att Mason är där?
Han är bredvid mig. Men hans hjärta är på andra sidan av rummet.
Du skulle inte ha gjort det.
Jag har haft en hektisk dag.
Dödade en varulv. Hittade månstenen.
Visste du att han gömde månstenen i en brunn full av järnört?
Han litade inte värst på dig.
Men han älskade dig. Den stackaren.
Var är du? Jag kan komma med honom. Så ni kan ta farväl.
Du anar inte vad du har gjort.
Förstörde jag din plan? Förlåt mig.
Tror du inte att jag har en reservplan?
Och om den misslyckas har jag en C-plan och en D-plan.
Du kan väl alfabetet?
Hälsa Stefan.
-Var är Jeremy? -På sitt rum. Han var inte hungrig.
-Vem pratar hon med? -Jag vet inte.
-Gick allting bra idag? -Några små problem, men ja.
Naturligtvis. Jag förstår.
-Elena, det är till dig. -Vem är det?
-Hallå? -Hej, Elena.
-Katherine. -Gillade du kärleksmötet...
...med Stefan imorse? Jag kommer alltid att veta, Elena.
Jag kommer alltid att ligga steget före dig. När ska du förstå det?
Vet du hur enkelt det är att komma in i ditt hus?
Och att ersätta Jennas järnörtsparfym?
Att övertala henne att sluta dricka sitt specialte?
-Nej. -Jenna har länge spionerat åt mig.
Men olikt dig lyssnar faktiskt Jenna på mig.
Så när jag sa att världen vore så mycket bättre om hon bara...
-Jenna, nej! -Jenna!
-Jenna. -Du begriper nog.
Traumaenheten till akuten.
-Är hon okej? -Läkarna sa att hon hade tur.
Hon klarar sig och blir bra.
-Minns hon vad som hände? -Nej. Ingenting.
Det är så Katherine tvingar henne.
Varför skulle Katherine skada Jenna?
Hon vill ge oss ett budskap.
-Att hon kan göra så mot alla. -Hördu. Kom hit.
-Det kommer bli bra. -Nej, det gör det inte.
Hon ska få igen för det här, Elena.
Jag vet inte hur, men det ska hon.
-Det ser gott ut. -Tack.
Det var kul att se Matt idag. Han har inte varit här på ett tag.
Båda har varit upptagna.
Har du sett Mason? Han har varit försvunnen hela dan.
Faktiskt är det så, Tyler...
...att Mason har åkt tillbaka till Florida.
-Vadå? -Jag är ledsen.
Jag vet att ni blev goda vänner.
-Stack han? -Jag hoppades han skulle stanna.
Nu när din pappa är borta...
Men han är inte kvar.
Så det är bara du och jag nu.
Jag är verkligen ledsen.
Vi var dumma.
Vi smög och trodde inte att vi skulle bli upptäckta.
-Jag vet. -Vi gjorde det här.
Stefan, Jenna ligger på sjukhus. Det kan vara Jeremy nästa gång.
Bara för att vi inte lyssnade på henne. Bara för att...
För att vi är tillsammans.
-Stefan... -Jag vet vad du tänker säga.
Låt mig säga det då.
Jag har varit självisk för att jag älskar dig så mycket...
...och jag vet hur mycket du älskar mig.
Men det är över.
-Det måste det vara. -Elena, jag...
Nej, Stefan.
Det måste det vara.
Elena.
Jag retade upp Katherine.
-Jag tänkte inte efter. -Det spelar ingen roll, Damon.
Hon vann.
Katherine vann.
Ursäkta om jag verkar upprörd.
Omständigheterna förändrades plötsligt och jag fick anpassa mig.
Tankekontroll är ett nödvändigt ont.
Jag behöver en varulv, och jag har förlorat den jag hade.
Säg vad du tänker göra för att hjälpa mig hitta en ny.
Jag ger mig på Tyler Lockwood.
Och du ger dig aldrig.
Och jag ger mig aldrig.
Förrän?
Förrän han dödar mig. kwood.