Ştiu ce risc, dar trebuie să o cunosc.
-Ce eşti? -Sunt un vampir.
-Acel zgomot. -Ce zgomot?
Tyler!
-Ce naiba? -Caroline!
-Îi pot da nişte sânge lui Caroline. -Nu.
-Suficient cât să se vindece. -Fă-o.
-Oaia neagră se întoarce. -Tyler?
Cine-i tipul de lângă Carol?
Fratele mai mic al primarului, Mason Lockwood.
Damon. Damon, ţin la tine. Dar îl iubesc pe Stefan.
-Elena, ce se petrece aici? -Nu! Damon! Damon!
Nu, nu, nu.
-De ce arăt ca Katherine? -Tu nu eşti Katherine.
Eşti opusul a tot ce fost ea.
-Elena, ce faci aici? -Numele meu e Katherine.
Speram să le dai un mesaj fraţilor Salvatore. A început jocul.
Ce?
Scuze. Unde e toată lumea?
-E miezul nopţii, scumpo. -Este?
Ai văzut-o pe mama?
A plecat după cină cu prietenul tău.
-Iar apoi Elena a trecut pe aici. -A trecut?
Da.
Dar a zis că numele ei este Katherine.
-Poţi să-mi dai ceva de mâncare? -Micul dejun e la 7.
-Dar îmi e foame. -Ar trebui să te duci înapoi la somn.
-Ce miroase aşa? -Înapoi în pat.
Ce faci aici?
-Nu ştiu. - Trebuie să te întorci în pat.
Katherine arăta exact ca tine. A fost ciudat.
Este strămoaşa mea.
Am mutat cabinete studenţilor la cantină.
Strămoaşa ta vampir. Şi nu seamănă cu tine
ca un membru al familiei. Era ca tine.
Nu ştiu. Nu pot explica, bine? E ciudat. E tot ce ştiu.
De unde ştii că nu e acolo prefăcându-se că eşti tu?
Nu ştiu. Dar aş putea sta aici şi să fiu torturată de faptul că nu ştiu,
sau aş putea să duc premiile astea pentru aruncarea cu inelul.
Ai vorbit cu Damon de când l-a ucis pe Jeremy,
- sau a încercat să-l ucidă pe Jeremy? -Nu, Bonnie, nu am vorbit.
Nu voi face asta şi nu vreau să vorbesc despre Damon sau despre vampiri.
Am înţeles.
Sunt om.
Şi trebuie să fac lucruri umane sau o voi lua razna.
Ok. Scuze. O să mă concentrez pe asta.
Trebuie să o facem mândră pe Caroline. Dacă nu ne va ucide.
-Nu ştiu cum reuşeşte asta. -Pentru că nu e om, evident.
Evident.
E la fel ca brăţara pe care ţi-a dat-o Elena.
-Mă protejează de constrângere? -Verbina e toxică pentru vampiri.
Ca un fel de otravă?
Da. E foarte otrăvitoare. Îi va ţine departe de mintea ta.
Dar de ce verbină?
Nu ştiu. Sunt anumite ierburi sau rădăcini naturale şi alte elemente
care sunt dăunătoare vampirilor.
-Ca o ţepuşă în inimă? -Da, dar trebuie să fie de lemn.
Ai destul de multă încredere în tine
dacă-mi spui toate modurile prin care te-aş putea ucide.
Dacă credeam că vrei să mă ucizi, am purta altă discuţie.
Şi Damon e cel care merită asta.
Vreau să uiţi de Damon.
E de o sută de ori mai puternic ca tine
şi e instabil. Trebuie să mergi mai departe.
Am fost ucis de un vampir şi adus înapoi la viaţă de un inel magic.
Cum mergi mai departe după asta?
Azi, avem o distracţie de la asta mulţumită Elenei, exploatatoarea.
-Bună, Elena. -Hei. Jeremy...
Da, da, am aranjat aruncarea la peştişorii de aur. Toţi cei 300 de peştişori.
Va fi epic.
Da. O să fie bine.
A trecut prin nişte chinuri.
Speram ca acest carnaval să-l aducă înapoi
în lumea unui adolescent de la liceu.
-Asta facem aici? -Da, asta facem.
Vom fi elevi plictisitori care trăiesc într-o lume
-unde nu se spune cuvântul cu V. -Am înţeles.
Apoi, mă vei duce la roata Ferris.
Vom urca până în vârf. Mă vei săruta.
Iar inima va tresări ca o fată normală.
-Vezi o temă comună aici? -Da, văd.
Îmi place. Dar am o întrebare scurtă.
-Ce facem cu Damon? -Fără cuvântul cu D, bine?
A fost şters de pe lista subiectelor despre care putem vorbi.
Din păcate, sosirea lui Katherine l-a dus într-un loc ciudat.
Puţin nelalocul lui. Cam periculos.
Cine ştie ce pune la cale?
Înţeleg că John Gilbert a plecat din oraş.
Au găsit vampirul care l-a atacat?
Dna şerif m-a rugat să conduc investigaţia asta.
Şi îţi promit, voi afla cine a făcut asta.
Ceea ce mă aduce la subiectul următor.
Acum că Richard nu mai e, eu voi fi primar interimar până la alegeri.
Şi voi avea nevoie de cineva cu care să conducă Consiliul.
Aş vrea ca acel cineva să fii tu.
Orice ai nevoie, Carol.
Ca membru al familiei fondatoare, mă simt aproape de asta,
deci aş fi onorat să ajut la menţinea în siguranţă de vampiri a acestui oraş.
Doamne.
Putem vorbi în siguranţă?
E cumnatul meu, Mason. Încă ne vizitează.
Nu vreau să ne audă. Nu a vrut să aibă de-a face cu Consiliul
când stătea aici şi nu văd de ce l-aş implica acum.
Cât a fost, şapte?
Şase. Nu o pun la socoteală şi pe ultima.
-Te-ai târât. -Poftim?
Cred că şi bunica Lockwood te-a întrecut. În mergător.
-Da, bine. Descalţă-te. Noroi. Mama. -Da, bine.
Deci toată această furie şi agresiune despre care mi-ai spus.
Vezi vreo diferenţă când faci sport?
Frate, joc în trei echipe diferite ale liceului.
Merg la sală patru zile pe săptămână şi alerg trei zile. O să zic nu.
Ai episoade? Ce se întâmplă mai exact?
Începe normal. Mă enervez. De obicei din nimic important.
Sunt un tip furios. Şi se amplifică, apoi explodez.
-Îţi pierzi cunoştinţa? -Da. E parcă nu mai ştiu nimic de nervi.
E vreun tipar? Gen, o dată pe lună? Doar noaptea?
Tot ce ştiu e că mă pierd. Ştii ce zic?
În timpul ăla devin altcineva. Şi urăsc asta.
Mai vrei ceai? Damon?
Da, te rog, Mulţumesc, Carol.
-Mama ta a spus că nu mănânci. -E scârbos.
E mâncare de spital. E normal să fie scârboasă.
Mi-a mai zis şi că te vor externa mâine dimineaţă.
De dimineaţă? Trebuie să ies în seara asta.
Nu. Carnavalul se va întâmpla şi fără tine, Caroline.
Ştiu că e greu pentru o persoană nevrotică să proceseze asta,
-dar Bonnie şi Elena se descurcă. -Nu-s nevrotică.
Ba da, eşti, dar e drăguţ, aşa că....
Nu este despre carnaval.
Locul ăsta e depresiv rău.
-Pentru că stai în întuneric. -Nu!
-Ce naiba? -Trage draperiile, te rog.
-Ce se întâmplă cu tine? -Trage draperiile.
Bine.
O să mă întorc mai târziu, bine?
-Vrei şi tu una? -Nu, mersi. Nu mi-e foame. Am mâncat.
Nu te îngrijorezi că într-o zi toate acele animale din pădure
se vor alia împotriva ta? Sigur vorbesc între ele.
Mă bucur că e o pungă cu sânge şi o fată de la facultate
care care-ţi oferă cina.
Îmi place asta. Tu mergând în vârful degetelor pe lângă mine
pentru că crezi că voi exploda. E plin de suspans.
Şi Elena e îngrijorată? Fac pariu că numai despre mine vorbiţi.
Ai auzit ceva de la Katherine?
Cred că familia Lockwood are un secret.
Dispozitivul Gilbert i-a afectat, dar verbina nu.
Deci nu sunt vampiri. Sunt altceva.
Asta e noua ta obsesie?
Dacă preferi ca un al element supranatural de care nu ştim nimic
să-şi facă de cap în oraşul nostru, bine. Nu voi mai cerceta.
Nu-i ultima dată când o vom vedea pe Katherine. Ştii asta, nu?
-Nu avem idee ce pune la cale. -Sigur că avem.
A venit să-ţi mărturisească dragostea ei nemuritoare şi eternă pentru tine.
Deci te voi lăsa pe tine să te ocupi de ea.
Pentru că eu am mai mult lucruri importante de făcut. Ca explodatul.
Noroc.
E frumos.
Da, prietena mea mi l-a dat.
Ce s-a întâmplat?
Nu poţi spune nimănui.
Nu pot spune nimănui.
Vei face cum spun?
-Voi face cum spui. -Bine.
Pentru că mi-e foame.
Cei de la aruncatul inelului nu mai au păpuşi Bart şi Homer şi nici tricouri.
Pot să mai iau de la Clubul de Ştiinţă. Am pierdut un difuzor la karaoke.
E bine, Elena. Ia o pauză, uită-te în jur. E un mare succes.
Vrei să spui că pot face mai multe decât să provoc haos cu vampiri?
Imaginează-ţi.
Hei, Carter, nu? Tu eşti din echipa carnavalului.
-Da, eu sunt. -Super.
De ce ai nevoie, frumoaso?
Ce ştii despre difuzoarele de la karaoke?
-De ce nu-mi arăţi care e problema? -Da, Bonnie, arată-i problema.
-Bine. Vino. -Să vin?
Ce faci?
Nimic. Pierd vremea. Te aşteptam.
-Cauţi ceva? Ce? -Da, de fapt.
Ştii unde pot găsi ceva artefacte de-ale familiei?
-Moştenirile de familie? -Ţi-ai cheltuit trustul deja?
Am făcut asta când aveam 22 de ani.
Nu, caut ceva vechi de-al mamei.
Tata i l-a dat când s-au căsătorit.
Are valoare sentimentală. Probabil i-a fost dat tatălui tău.
Ar trebui să fie undeva în casă.
-Cum arată? -E o Piatră a Lunii.
E de mărimea unui puc de hochei. Veche, urâtă.
-Fără valoare monetară. -Oricum, frate.
-Întreab-o pe mama. -Da, bine. Voi face asta.
-Eşti gata? -Da.
Jeremy. Mă bucur să te văd în viaţă.
Nu eşti cam bătrân pentru un carnaval şcolar?
Cu vreo 150 de ani cam bătrân.
Eşti destul de amuzant făcând glume când eu aş putea
să te dau de gol spunându-i cuiva ce eşti cu adevărat.
Te rog spune-mi că asta nu a fost o ameninţare.
Poate este.
Uite ce vom face.
Nu ne vom plimba de parcă am fi invincibili
când îmi e atât de uşor să te ucid.
Dacă vrei să le spui oamenilor cine sunt, du-te şi încearcă.
Îţi voi vârî acest inel atât de adânc în fund
că te vei îneca cu el.
Doctorul a spus că sunt bine. M-a externat.
A zis că nu trebuie să aştept până mâine dimineaţă. Sună-mă când primeşti asta.
E întuneric. Slavă Domnului.
Îmi pare aşa rău despre asta.
Bun. Acum care-i povestea?
-Soţul meu e puţin pervers. -Da. Bine.
Bun, eu voi pleca.
Sunt în echipa de organizare a carnavalului
şi mă tem că e un dezastru.
Oricât de dragă îmi e Elena, nu ştie ce înseamnă "fabulos."
Din nou, îmi pare rău pentru asta,
şi dacă ai putea uita că te-am muşcat
ar fi minunat pentru că eu asta voi face.
Ce să uit?
Nu ştiu cum funcţionează asta, dar e minunat.
Pândeşti.
-Observ. -Mai degrabă obsedezi.
E puternic.
Este un triplu atlet. Bineînţeles că e puternic.
Exagerezi.
-Fac pariu că te bat. -Apare unchiul.
-Arată-mi ce poţi, surferule. -E ridicol.
-La naiba. -Asta-i tot?
Bine. El e campionul.
-Cine urmează? -Hei, Stefan vrea să încerce.
-Da, sigur. Încerc. -Haide, Stef.
Pe el, Stef.
Fratele meu de acolo crede că te pot învinge.
Fratele tău se înşală.
Haide.
-Nu te-ai străduit deloc. -Ba da.
Vino cu mine.
-E... -Nu a fost genul ăla de putere.
-Dar e mai mult decât la un om. -Care-i treaba cu familia asta?
Dacă nu sunt vampiri, atunci ce sunt?
Poate sunt Ţestoase Ninja.
-Nu eşti amuzant. -Sau, nu. Zombi. Vârcolaci.
N-ai pic de comedie.
Ce e? Ce pui la cale?
Cum asta este realitatea
şi nu există vârcolaci sau ţestoase luptătoare...
-Sunt "Ţestoase Ninja," de fapt. -Hei, tu.
-Am un nume. -Da, nu-mi pasă.
Ce...
trebuie să te cerţi cu cineva.
Un puşti pe nume Tyler Lockwood.
-Damon, nu face asta. -E doar un experiment.
Fă-l să se enerveze. Nu te lăsa orice ar face. Bine?
-Nu mă voi lăsa. -Ştiu că n-o vei face.
Îţi dai seama că cineva va fi rănit?
-Cineva se va înfuria. Rău de tot. -De ce? Ce va face asta?
Tyler nu poate refuza o luptă.
Să vedem cine intervine.
Poate este unchiul misterios.
Hei, blondo.
Te-a externat?
Îmi amintesc
-Ce-ţi aminteşti? -Îmi amintesc că m-ai manipulat.
Ai făcut ce-ai vrut cu mine. M-ai abuzat.
Mi-ai şters amintirile. Te-ai hrănit cu mine.
Eşti nebună.
Amintirile mi-au revenit. Pe bucăţi.
Nu-ţi poţi aminti. E imposibil.
Asta dacă nu ai devenit...
Am un mesaj de la Katherine.
-A spus că a început jocul. -Stai.
Eşti naşpa.
Sunt ultima persoană pe care vrei s-o vezi, dar trebuie să vii cu mine.
Orice ar fi, nu mă interesează.
Trebuie să vii cu mine acum, Elena.
-Uită-te pe unde mergi. -Ai vreo problemă?
Da, când dai peste mine.
-Ce-o să faci? -Glumeşti, nu?
Stai deoparte.
Dacă mă mai loveşti, îţi jur...
Hei! Tyler! Hei!
Tyler! Hei! Stai departe!
Ce naiba, frate?
Ochii tăi.
Haide. Să mergem.
Eşti bine, frate?
De ce am făcut asta?
Ai fost în locul greşit la momentul greşit.
-Ce faci aici? -M-au externat. Sunt mai bine.
Cum te simţi?
Mă simt destul de bine.
-Pentru că mai devreme erai... -Sunt mai bine.
-Mult mai bine. -Bine.
-Vrei să încerci? -Da.
Bună lovitură.
Cred că erau deja sparte.
-O, nu. -Ce s-a întâmplat?
-Trebuie să plec. -Cum?
Nu, Care, stai. Eşti bine? Trebuie să te întorci la...
Nu. Lasă-mă în pace.
Cum s-a întâmplat asta?
I-am dat sânge, iar Katherine a ucis-o.
-A plus B fac... -Dar de ce?
Pentru că Katherine e o curvă manipulatoare.
Şi a spus că jocul a început? Ce înseamnă asta?
Înseamnă că joacă murdar. Şi vrea să ştim asta.
Dar de ce Caroline?
-Nu ştiu. -Caroline cred că şi-a ieşit din minţi.
-Habar n-ar ce se întâmplă. -O, cred că ştie.
Toate constrângerile mele au început să-şi piardă efectul când a intrat în tranziţie.
-Trebuie să o găsim. -Şi apoi s-o ucidem.
-N-o vei ucide pe Caroline. -Ştie cine suntem.
E un risc. Trebuie să scăpăm de ea.
Damon. Nu.
Trebuie să amintesc de povestea tragică a unei fete pe nume Vicki Donovan? Da.
Caroline nu va reuşi să fie vampir. Mama ei vânează vampiri.
Toţi ştim cum se va termina povestea. Hai să dăm la ultimul capitol...
Asta nu e o opţiune, Damon.
Nu?
Tăcerea ta e asurzitoare, Stefan.
Stai, nu era un carnaval şcolar în noaptea în care ai ucis-o pe Vicki?
Vorbind despre un oraş în care se repetă istoria.
Ştii că am dreptate.
Nu o vom ucide.
E singurul mod.
Hei, e totul bine?
-Îmi pare aşa rău. -Cum?
E supărată pe mine, dar de ce? N-am idee.
-Ce s-a întâmplat? -Şi-a ieşit din minţi.
A fost aşa toată ziua.
Acum era bine, iar apoi era nevrotică.
Aproape a murit. Trebuie să o afecteze cumva.
-În plus, e Caroline. -Da.
Sunt obişnuit cu toate nesiguranţele şi toate celelalte lucruri.
Aşa e ea, îţi place sau nu.
Ar asta părea diferit cumva. Mai mult.
Nu pot explica.
Eşti de acord cu Damon, nu? Stefan?
-Stefan. Hei. -Damon are dreptate.
Nu despre ce ar trebui să facem, despre ce se va întâmpla.
Katherine a condamnat-o pe Caroline la moarte.
Nu putem lăsa să se termine aşa.
Mie îmi face asta, nu?
De fapt, mie îmi face asta.
Bine, am ajuns acasă. Suntem în loc sigur. Vorbeşte.
-Las-o aşa. -Ce-a fost cu mişcarea aia?
Arte marţiale braziliene. Am luat nişte cursuri cu ceva timp în urmă.
-Nu mă minţi. -Nu mint.
Am văzut ceva.
-N-ai văzut nimic. -Ţi-am văzut ochii.
-Au strălucit. -Reflectau farurile unei maşini probabil.
Reflectau farurile unei maşini? Chiar te aştepţi să cred asta?
Tyler! Hei! Vrei să ştii ce ai văzut?
M-ai văzut cum mă enervez pentru că a trebui să te scot dintr-o luptă.
Unde poate fi?
Ce e? O auzi?
Ce se petrece, Stefan? Ce e?
Sânge. Pot să miros sânge.
E mort.
L-am ucis.
Ce-i în neregulă cu mine?
Hei, e ok.
-Pot să te ajut. -Poţi?
Da. Trebuie.
-Ce vei face? -Singurul lucru pe care-l pot face.
Te voi ucide.
Te rog nu. Nu vreau să mor.
-Da, dar eşti moartă deja. -Nu, nu sunt.
Nu spune asta. Bine? Ajută-mă.
-Ok. Ok. -Ok? Doar ajută-mă.
-Te rog. Te rog. Te rog. -Ok, ok, ok.
Va fi bine.
E singurul mod.
Stefan!
Nu te apropia de mine! Tu m-ai ucis.
Nu, nu, nu. Caroline, nu am fost eu. A fost Katherine.
Nu! Atunci de ce arăta ca tine? Ş de ce mi-a făcut asta?
-Trebuie să o ducem înăuntru. -E în regulă. Vino cu mine.
Va muri. E o chestiune de timp.
Poate. Dar nu va fi în seara asta.
Ba da.
Damon, e prietena mea.
Orice s-ar întâmpla, e responsabilitatea ta.
-Trebuie să o curăţăm. -Caroline?
-E ok. Vino. -Nu.
Nu eşti. Nu poţi fi...
Bonnie?
-O, Doamne! -Bonnie.
Doar....
-e în regulă. Vino. -Mă urăşte.
-Nu, nu. -Bonnie mă urăşte.
Nu, nu. E în stare de şoc. Toţi suntem, bine?
Şi cum rămâne cu Matt?
-Ce ar trebui să fac cu Matt? -Câte un lucru pe rând.
Să curăţăm sângele ăsta. Haide. Bine.
Sunt o criminală. Şi sunt un monstru.
Emoţiile tale sunt mai ridicate acum. E parte a transformării.
E complet normal. Îţi promit.
De ce faţa mea face asta?
-Sunt hidoasă. -Caroline. Uită-te la mine.
Caroline. Caroline. Uită-te la mine. Uită-te la mine.
Uită-te la faţa mea. Uită-te la faţa mea. Uite, uite.
Vezi? Vezi asta? Da? Când simţi chemarea sângelui,
spuneţi că vei trece prin asta, că eşti suficient de puternică.
Oricât de bine s-ar simţi să te laşi pradă chemării,
luptă-te cu ea, îngroap-o. Uită-te la mine.
Doar aşa vei supravieţui. Încearcă. Încearcă.
Hei.
E bine.
De ce mi-a făcut Katherine asta?
Nu ştiu. Aş vrea să ştiu.
Hei. Hei.
Îţi promit că nu voi permite să ţi se întâmple ceva.
Vino aici.
Nu-mi vine să cred că se întâmplă aşa ceva.
Haide, nu te îmbufna. Ai un corp de îngropat.
Am crezut că tu iei deciziile, nu?
N-aş vrea să fiu tu, prietene.
Ţi-am spus ce se va întâmpla dacă altcineva va fi rănit.
-Nu eu am făcut asta! -Bonnie, nu a fost vina lui.
Tot ce se întâmplă e din vina lui, Elena.
Bonnie, ce faci?
Bonnie, opreşte-te. Bonnie. Bonnie, opreşte-te.
Îl vei ucide.
Bonnie!
Hei! Hei! Bonnie.
-De ce m-ai oprit? -Pentru că noi nu suntem aşa.
Bonnie, nu putem fi aşa.
Haide.
O, Doamne.
Hei. Caroline e bine momentan. O voi verifica mai târziu.
-Şi cel din care... -M-am ocupat.
Damon are dreptate, nu? Nu se va termina bine pentru ea.
Nu, mă voi asigura că greşeşte.
Nu pot... nu pot să cred cum a ajuns să fie ziua asta.
Nu a fost ziua ta normală, nu?
Am fost naivă să cred că ar putea fi. Nimic din viaţa mea nu mai e normal.
Cea mai bună prietenă a mea e vrăjitoare. Iubitul meu e vampir.
Şi am o sosie care vrea să ne distrugă pe toţi.
Îmi pare rău.
Nu e vina ta, Stefan. Nu e vina nimănui.
Ştii ce? E ce e.
Sunt bine.
Doar... Ştii ce? Sunt bine.
Bine. O să te sun mâine, da?
-Noapte bună, Stefan. -Noapte bună.
E bine pentru Tyler să te aibă aici.
Apreciez asta, Carol.
Şi o să văd dacă o să găsesc piatra pe care o cauţi.
Cred că pitită undeva în colţurile lui Richard.
-Hei, frate. Te duci sus? -Într-un minut.
-Noapte bună, mamă. -Noapte bună, Tyler.
Îmi pare rău pentru mai devreme. Suntem bine?
-Da, suntem bine. -Bine.
Ce naiba faci aici?
Nu-ţi încui uşa de la intrare.
Da.
Nu, nu aş face asta. Am pus verbină în el.
De ce ai face asta?
Ca să te înjunghii cu asta.
Ai venit aici să mă ucizi?
Aşa e corect. Tu m-ai ucis primul.
Ce te-a făcut să te răzgândeşti?
Tata ura vampirii. La fel şi unchiul meu.
Erau siguri de asta. Ştiau exact pentru ce luptau.
Şi m-am gândit că ar trebui să fac şi eu asta, să lupt pentru ceva.
Dar ce-aş obţine dacă te-aş ucide?
Uite, nu-s aşa bun la a fi un frate mai mare.
Îmi pare rău că nu am lapte şi prăjituri pentru tine.
Cretinule.
Stai.
-Şi tata ura vampirii. -Da?
Din acelaşi motiv ca tatăl tău. Doar că era 1864.
Oamenii ştiau să cioplească.
-Tu ai făcut asta? -Da, am încercat.
E mai greu decât pare.
Ce faci aici?
Am venit să văd dacă a trecut perioada nebună de azi.
Ar trebui să pleci pentru că mama o să vină acasă în curând.
M-ai evitat toată ziua. Sunt mai nesigur ca tine acum.
Ce vrei să spui?
Că aproape ai murit şi asta m-a speriat.
Şi m-a făcut să mă gândesc, ştii, pentru că sunt...
nu-mi pot permite să mai pierd şi pe altcineva acum.
Am realizat că, deşi mi-a venit să te strâng de gât azi,
sunt destul de sigur că sunt îndrăgostit de tine.
Iar acum pare că tu nu simţi acelaşi lucru.
-Bună. Cât e ceasul? -E aproape răsăritul. Vino cu mine.
Stefan, ce facem aici? Vom fi prinşi.
Am constrâns paznicul să-şi ia o pauză
ca să pot să-mi sărut iubita în vârful roţii Ferris.
-Stefan... -Trebuie să profităm de moment, Elena.
Bine? Ce i-a făcut Katherine lui Caroline poate fi doar începutul.
Mai e şi chestia asta cu familia lui Tyler pe care nu o înţelegem.
Şi mai este şi cuvântul cu D.
Dar m-am întors în oraşul ăsta să încep o viaţă cu tine.
Nu trebuie să uităm să o trăim.
Dar, Stefan, cum o să ajungem în vârf?
Cred că va trebui să te ţii bine.
Ce?
E aşa bine să te văd râzând.
Nu va deveni mai uşor, nu?
Nu. a deveni mai uşor, nu?