Emlékeztetőül:
Több, mint száz éven át titokban éltem itt. Mostanáig.
Tudom, kockázatos, de meg kell ismernem őt.
- Mi vagy te? - Vámpír vagyok.
- Ez a zaj. - Miféle zaj?
Tyler!
- Mi az isten? - Caroline!
- Adhatok vért Caroline-nak. - Nem, azt nem.
- Csak annyit, hogy meggyógyuljon. - Tedd meg.
- Megtért a fekete bárány? - Tyler?
Ki az a fickó Carollal?
A polgármester öccse. Mason Lockwood.
Ne, Damon, fontos vagy nekem. Igazán. De szeretem Stefant.
- Mi történt, Elena? - Damon, ne! Ne tedd!
Ne! Ne! Ne!
- Miért hasonlítok Katherine-re? - Te nem vagy Katherine.
Mindenben a legteljesebb ellentéte vagy.
- Hogy kerülsz ide? - A nevem Katherine.
Majd add át a Salvatore-fivéreknek az üzenetemet. Indul a meccs.
Tessék?
Bocsánat. Hol vannak a többiek?
- Késő éjszaka van. - Tényleg?
Nem látta az anyámat?
Vacsora után ment el ő, meg a barátja is.
- Utána még Elena, a barátnőd járt itt. - Tényleg?
Igen, hát persze.
De azt mondta, hogy a neve Katherine.
- Kaphatnék valamit enni? - Majd 7-kor lesz reggeli.
- De hát éhes vagyok. - Csak aludjon egy jót.
- Mi ez a szag? - Nyomás az ágyba.
Maga meg mit csinál itt?
Nem tudom.
Vissza kell feküdnie.
VÁMPÍRNAPLÓK
MYSTIC FALLS ISKOLAI KARNEVÁL
Katherine szakasztott olyan volt, mint te. Ijesztő volt.
Igen, mert a felmenőm.
Átraktam a diákok helyét a büfébe.
A felmenőd, aki vámpír.
És nem egyszerűen csak
hasonlított rád, mint egy családtag. Ugyanolyan volt.
Nem tudom megmagyarázni. Ijesztő. Ez van.
Honnan tudod, hogy most nem adja ki magát Elenának?
Nem tudom. Viszont vagy azon eszem magam, hogy miért nem tudom,
vagy kirakom ezeket a nyereményeket a helyükre.
Mondd, beszéltél Damonnel, amióta megölte Jeremyt?
- Vagyis megpróbálta megölni? - Nem, Bonnie, nem beszéltem.
Nem is fogok, és ne beszéljünk Damonről, meg a vámpíros dolgokról.
Igenis.
Én ember vagyok.
Emberi dolgokat csinálok, mert másként begolyóznék.
Oké. Bocsánat. Észben tartom.
Hadd legyen Caroline büszke ránk, különben kinyír minket.
- Tudod, hogy milyen volt mindig. - Merthogy nem emberi ugyebár.
Hát persze.
Ez ugyanolyan, mint a karkötő, amit Elenától kaptál.
- Ez megóv a kényszerektől? - A verbéna toxikus a vámpírokra.
Mármint mérgező?
Igen. Erősen mérgező. Elűzi a démonjaidat.
De miért épp a verbéna?
Nem tudom. Vannak bizonyos gyógyfüvek meg gyökerek,
és ásványfélék is, amelyek ártalmasak egy vámpírnak.
- Mint a szívbe döfött karó? - De annak fából kell lennie.
Eléggé magabiztos vagy,
ha elmondod, hogyan tudnálak megölni.
Jeremy, ha azt hinném, meg akarsz ölni, akkor most másról beszélnénk.
Damon meg is érdemelné ezt.
Felejtsd el Damont, jó?
Ő százszorta erősebb nálad.
Jelenleg pedig kissé megborult. Lépj túl ezen, jó?
Egy vámpír megölt, egy varázsgyűrű meg életre keltett.
Hogyan lépjek ezen túl?
Ma épp van mit csinálni Elena, a rabszolgahajcsár jóvoltából.
- Szia. - Szia, Jeremy.
Igen, már megcsináltam az aranyhal-horgászót.
Baromira izgi lesz ám.
Tudom, de helyre fog jönni.
Amin keresztülment, eléggé megviselte.
Azt reméltem, a karnevál majd visszazökkenti
a gimis tinédzser-létbe.
- Szóval erről volna szó? - Igen, erről.
Uncsi gimisták leszünk mind, egy olyan világban,
- ahol szó sincs vámpírokról. - Értve.
Aztán felvihetsz az óriáskerékre,
és amikor felértünk a legtetejére, akkor megcsókolsz,
és úgy el fogok alélni, mint egy átlagos gimnazistalány.
- Érted, mire célzok? - Ja, persze, totálisan.
És bírom az ötletet. Csak egy kérdést.
- Mit kezdünk Damonnel? - Damont nem is említjük, jó?
Elparentáltuk azokkal a témákkal együtt, amikről szó sem esik.
Sajnos Katherine felbukkanása kissé érzékeny pontján találta őt,
és készületlenül. Ezért most veszélyes.
Nem tudjuk, mire készül.
Tehát, ha jól tudom, John Gilbert elhagyta a várost.
Meglett már az a vámpír, aki rátámadt?
A seriff már megkért, hogy járjak utána,
és megígérhetem, hogy így is fog történni.
Erről jut eszembe a másik fontos dolog.
Most, hogy Richard nincs, én leszek az ügyvivő polgármester.
Kellene valaki, aki vezeti a tanácsot is.
Szeretném, ha elvállalná.
Amit csak kér, Carol.
Az egyik alapító leszármazottjaként nekem is fontos mindez,
és megtiszteltetés, ha segíthetek megóvni a várost a vámpíroktól.
Azannya.
Nyugodtan beszélgethetünk?
Ő a sógorom, Mason. Még mindig látogatóban.
Nem szeretném, hogy meghallja. Amíg itt élt, még a testület
közelébe sem ment, úgyhogy nem látom értelmét, hogy bevonjuk.
Mennyi volt ez, egy hetes?
Hat. Az utolsó nem számít bele.
- Már csak csúsztál. - Mi van?
A dédi is lehagyott volna téged a járókeretével.
- Persze, vedd le a cipőd. Sáros. Anyám. - Oké. Veszem már.
Szóval a dühöt, meg az agressziót, ami benned feszült,
sikerül levezetni az edzéssel?
Három egyetemi sportágat is csinálok.
Plusz hetente négyszer kondizok, és háromszor futok. Szóval nem.
Most is kitör még? Pontosan mi is a helyzet?
Eleinte normális. Aztán begurulok. Semmiségeken.
Eleve dühös vagyok. És ha erre ráerősít valami, akkor bepörgök.
- Filmszakadásig? - Aha. Elfeketedik a világ is.
Van benne rendszer? Mondjuk, havonta jön, vagy csak éjjel?
Csak azt tudom, hogy elveszítem a fejem. Érted?
Mintha valami egészen mássá válnék, és ezt rühellem.
Még egy kis teát? Damon?
Kérek, köszönöm, Carol.
- Anyád szerint nem is ettél. - A kaja undorító.
A kórházi abrak mindig undorító.
Azt is mondta, hogy holnap reggel kiengednek.
Reggel? Még ma este ki kell jutnom.
Nem. Most nélküled kezdik el a karnevált.
Tudom, milyen ideges és minden lében kanál vagy, de hidd el,
- Bonnie és Elena jól csinálják. - Nem vagyok ideges.
Kicsit vagy csak neurotikus, de nagyon édes.
Nem is a karneválról van szó.
Egyszerűen ez a hely iszonyúan nyomasztó.
- Naná, ha sötétben kuksolsz. - Ne, ne!
- Mi a fene? - Húzd be, oké?
- Mi bajod van? - Húzd be.
Oké.
Majd később visszajövök, jó?
- Nem kérsz egyet? - Nem, kösz. Most ettem.
Nem félsz amiatt, hogy az erdő vadjai egy nap majd összefognak,
és visszavágnak? Mert nyilván visszaszólnak.
Én már annak is örülök, hogy az a vérzsák, és nem egy főiskolás
lányka teste a vacsorád.
Bírom ezt.
Ahogy tojástáncot jársz körülöttem,
mert azt hiszed, kirobbanok. Feszült egy szitu, mi?
Elena is így aggódik? Lefogadom, csak rólam beszéltek.
Hallottál Katherine-ről?
Szerintem Lockwoodéknak van egy családi titkuk.
Gilbert eszköze hatott rájuk, a verbéna meg nem.
Tehát nem vámpírok, hanem másfélék.
Szóval ez az új mániád?
Ja, hogy téged nem izgat, ha egy ismeretlen
természetfölötti lény grasszál itt? Oké. Ejtem a témát.
Katherine-t nem most láttuk utoljára. Ugye ezt te is tudod?
- Nem tudjuk, mire készül. - Dehogyisnem.
Azért jött vissza, hogy megvallja neked örök és olthatatlan szerelmét.
Úgyhogy Katherine-t rád bíznám.
Nekem vannak nála fontosabb dolgaim is.
A kirobbanás.
Csirió.
Ez nagyon csinos.
Ja, egy barátomtól kaptam.
Mi a baj?
Senkinek se mondhatja el.
Senkinek sem szólhat...
Senkinek sem szólok.
Szóval szót fogad??
- Szót fogadok. - Jó.
Mert éhen halok.
A vetélkedőn Bart és Homer babákat és Jacob-pólót lehet nyerni.
Jó, majd hozok a szertárból. És a karaokés hangszóró is kifújt.
Nyugi, minden rendben. Lazíts már, és nézz körül. Minden jól megy.
Hát máshoz is értek, mint a vámpíros tomboláshoz?
Még szép.
Helló. Carter, ugye? Te is segítő vagy?
- Pontosan. - Oké, az jó.
Mit tehetek, szépségem?
Mondd, értesz a karaoke-hangszórókhoz?
- Mutasd, mi a gond. - Tényleg, mutasd meg neki.
- Na, jó. Gyere. - Mehetünk.
Mit csinálsz?
Csak töltöm az időmet, rád várva.
- Kerestél valamit? Mit? - Hát, tényleg,
nem tudod, hol lehetnek a családi kincsek?
- Az ereklyék? - Máris elverted a pénzedet?
Már 22 éves koromban.
Amúgy csak anyám egyik régi cuccát keresem.
Apám adta neki, az esküvőjükkor.
Érzelmi értéke van.
Nyilván az apádé lett, és itt kell lennie a házban.
- Hogy néz ki? - Egy holdkő.
Akkora, mint egy jégkorong. Régi és ronda.
- Pénzben alig ér valamit. - Öregem, felőlem.
- Kérdezd meg anyámat. - Kösz, ez jó ötlet.
- Kész vagy? - Aha.
Jeremy. De jó, hogy életben látlak.
Te még nem nőttél ki a gimis karneválokból?
De, úgy 150 éve.
Nagyon vicces kedvedben vagy, ahhoz képest,
hogy én se perc alatt leleplezhetnélek akárki előtt.
Kérlek, nyugtass meg, hogy ez nem fenyegetés volt.
Lehet, hogy az.
Megmondom, hogy mit teszel.
Nem fogsz itt legyőzhetetlenként grasszálni,
ha ennyire egyszerűen el tudlak intézni.
Ha el akarod köpni, ki is vagyok, csak rajta.
Olyan erővel dugom majd fel ezt a gyűrűt a seggedbe,
hogy attól nem kapsz levegőt.
Az orvos szerint kutyabajom. Már ki is írt,
és nem kell holnap reggelig várnom. Hívj vissza, ha ezt megkapod.
Szerencsére már sötét van.
Igazán nagyon sajnálom.
Tehát milyen mesét adunk le?
- A férjem szeret durvulni. - Ez az. Remek.
Oké. Én most megyek.
Én vagyok a karnevál főszervezője, és félek, hogy már elfuserálták.
Szeretem Elenát, de fogalma sincs, mi az extravagancia.
Na szóval. Tényleg sajnálom a történteket,
és ha el tudná felejteni, hogy megharapdáltam,
az remek volna, mert én is elfelejtem.
Mit felejtsek el?
Nem tudom, mitől működik, de isteni.
Hát itt sompolyogsz.
- Én csak figyelek. - Megszállottan, mi?
Tyler jó erős.
Három egyetemi sportágban is jártas. Még szép, hogy erős.
Ne fokozd.
- Mibe, hogy lenyomlak. - És itt a nagybácsi.
- Csak rajta, szépfiú. - Ez röhejes.
- A francba. - Ennyi volt?
Oké, ő a menő.
- Ki áll ki vele? - Stefan megpróbálná.
- Hát persze, megpróbálhatom. - Mindent bele.
Ne hagyd magad.
A bátyám szerint le tudlak nyomni.
Akkor a bratyó téved.
Ez az.
- Meg sem erőltetted magad. - De igen, Damon.
Gyere csak velem.
- Ő is? - Nem, ez másféle erő volt.
- De biztos, hogy nem ember. - Mi van ezzel a családdal?
Nem vámpírok, de akkor meg mifélék?
Talán tini nindzsa teknőcök?
- Ez most nem vicc. - Akkor zombik. Vagy vérfarkasok.
Most nem kéne humorizálni.
Mi az, mit akarsz?
Mivel ez a való világ, és nincsenek harci teknőcök, vagy vérfarkasok...
- Azok nindzsa teknőcök, és... - Hé. Te.
- Van ám nevem is. - Kit érdekel.
Mi a....
Össze kell hoznod egy bunyót valakivel.
Egy Tyler Lockwood nevű sráccal.
- Ne csináld, Damon. - Nyugi, csak egy kísérlet.
Dühítsd fel őt. És ne tágíts, akármit is csinál. Vili?
- Nem tágítok. - Biztos voltam.
Tudod, hogy valakinek baja eshet?
- A valaki inkább dühös lesz. Tombolni fog. - És akkor mi van?
Az bizonyítja, hogy Tyler nem képes kihátrálni a harcból.
Lássuk, ki avatkozik közbe.
Lehet, hogy a rejtélyesen természetfölötti nagybácsi.
Helló, szöszi.
Már kiengedtek?
Emlékszem.
- Mire emlékszel? - Arra, hogy miként manipuláltál.
Kihasználtál. Meggyaláztál.
Kitörölted az emlékeimet. A véremet ittad.
Megőrültél.
Az emlékeim már visszatértek. Apránként.
Nem emlékezhetsz. Lehetetlenség.
Hacsak már nem váltál te is...
Üzenetet hoztam Katherine-től.
- A meccs elindult. - Várj.
Gyenge szar vagy.
- Elena. - Mit akarsz, Damon?
Tudom, most látni se akarsz, de kérlek, gyere velem.
Bármit is akarsz, nem érdekel.
Velem kell jönnöd, most rögtön.
- Nézz már a lábad elé. - Valami bajod van?
Csak az, hogy nekem jöttél.
- És most mit akarsz csinálni? - Szórakozol?
Kopj le, öreg.
Esküszöm, ha újra megütsz...
Hé, Tyler!
Hé, elég. Menj innen.
Mi a franc van már?
A szemed.
Gyerünk. Nyomás innen.
Jól vagy, haver?
Miért tettem ezt?
Csak rosszkor voltál rossz helyen.
- Hát te hogy kerülsz ide? - A dokik elengedtek. Annál jobb.
De hogy vagy?
Most már sokkal jobban.
- Csak mert nemrég még a... - Helyrejöttem.
- Prímán vagyok. - Oké.
- Meg akarod próbálni? - Aha.
Hát ez gyilkosan nagy dobás volt.
Biztos már repedtek voltak.
- Jaj, ne. - Mi a baj?
- Mennem kell. - De hát...
Caroline, várj. Biztos jól vagy? Ne vigyelek a....
Biztos, csak hagyj egyedül.
Hogyan történhetett?
Én vért adtam neki, Katherine meg nyilván megölte.
- Kétszer kettő pedig... - De hát miért?
Mert Katherine egy fondorkodó, szemét kis ribanc.
Az meg mit jelent, hogy elindult a meccs?
Piszkosan fog játszani, és ezt üzente meg.
De hát miért Caroline?
- Fogalmam sincs. - Most meg lehet zavarodva,
- azt se tudja, mi történik vele. - Szerintem tudja már.
A múltbeli ráhatásom azonnal elmúlt nála, amikor megjelent.
- Meg kell találnunk. - Úgy ám. És kinyírjuk.
- Nem ölheted meg Caroline-t. - Hisz már tud rólunk.
- Kockázatot jelent. El kell tüntetnünk. - Damon, nem.
Talán én emlékeztesselek a szegény kis Vicki Donovanre, öcsi?
Bizony.
Caroline nem fog vámpírként boldogulni. Az anyja vámpírvadász.
Ti is tudjátok, milyen véget fog érni. Akkor lapozzunk máris oda.
Ez ki van zárva, Damon.
Tényleg?
Kissé árulkodó a hallgatásod, Stefan.
Amikor Vickit elintézed, akkor nem épp a karnevál ment?
Lám, a történelem megismétli önmagát.
Tudod, hogy igazam van.
Nem ölheted meg őt.
Nincs más út.
Minden rendben?
- Sajnálom. - Mi van?
Valamiért láthatóan haragszik rám, de nem tudom, miért.
- De mi történt? - Csak kiborult.
Már egész nap ilyen volt.
Az egyik percben nyugodt, a másikban meg dühöngő őrült.
Kis híján meghalt, ez nem múlik el nyom nélkül.
- Meg hát Caroline ilyen. - Persze.
Már hozzászoktam, hogy ilyen ingatag. Ő ilyen, el kell fogadni.
De most úgy tűnt, hogy más. Több.
Nem tudom megmagyarázni.
Te egyetértesz Damonnel? Stefan?
- Stefan. - Damonnek igaza van.
Nem abban, hogy mit tegyünk, hanem hogy mi lesz.
Katherine ezzel aláírta Caroline halálos ítéletét.
Nem hagyhatjuk, hogy így történjen.
Engem akar bántani, ugye?
Igazából inkább engem.
Na, itthon vagyunk. Itt már biztonságos. Szólalj már meg.
- Mondtam, ne firtasd. - Hogy csináltad azt a cuccot?
Brazil küzdősport-technika, sokat edzettem rá.
- Ne hazudj nekem. - Nem hazudok.
De láttam valamit.
- Nem láttál semmit. - Láttam a szemeidet.
- Fénylettek. - Egy kocsi fényszóróját verhette vissza.
Egy kocsi fényszóróját, mi? Azt várod, hogy ezt elhiggyem?
Tyler! Hé. Tudod, mit láttál?
Dühös voltam, mert a szaros seggedet kellett megmentenem.
De hát merre lehet?
Mi az, Stefan? Hallod már?
Mi történt, Stefan? Mi az?
Vér. Vérszagot érzek.
Meghalt.
Megöltem őt.
Mi ütött belém?
Nyugi. Nincs semmi baj.
- Én segíthetek. - Komolyan?
Persze. Ez a dolgom.
- És mit fogsz tenni? - Csak egy dolgot tehetek.
Azt, hogy megöllek.
Kérlek, ne. Nem akarok meghalni.
- Hiszen már meghaltál. - Nem, ez nem igaz.
Nem mondhatsz ilyet. Kérlek, segíts.
- Oké. - Jó? Segíts.
- Kérlek, kérlek, segíts. - Oké.
Oké, oké, nyugi.
Nincs más megoldás.
Stefan!
Takarodj innen! Te öltél meg.
Nem, Caroline, az nem én voltam. Tudod, Katherine volt.
Nem! Ugyanúgy néz ki, mint te! Miért? Miért tette ezt velem?
- Be kell vinnünk, Stefan. - Jól van, gyere velem.
Úgyis meghal. Csak idő kérdése.
Az lehet, de biztos nem ma este.
Talán mégis.
Ő a barátom, Damon.
Bármi történik, a te hibád lesz.
- Rendbe kell tennünk őt. - Caroline?
- Jól van, gyere csak be. - Nem.
Ez nem lehet. Te nem lehetsz az.
Bonnie?
- Istenem! - Bonnie.
Menj...
- Jól van, gyere csak. - Bonnie gyűlöl.
- Ugyan, dehogy. - Gyűlöl engem.
Nem, csak nagy sokkot kapott, ahogy mi is.
És mi lesz Matt-tel?
- Mit mondjak Matt-nek? - Egyszerre egy dologgal törődjünk.
Mossuk le ezt a vért.
Gyilkos vagyok. Szörnyeteg lettem.
Most magasra csapnak az érzelmeid. Ez is az átalakulás része.
Ez így normális. Elhiszed?
És miért történik ez az arcommal?
- Ez iszonyatos. - Caroline, nézz rám.
Caroline. Nézz rám, hallod? Nézz rám.
Nézz rám. Nézz a szemembe. Nézz a szemembe.
Látod? Látod? Ugye? Ha elönt ez a hullám,
akkor mondogasd magadnak, hogy kibírod, mert erős vagy.
Bármennyire jó is volna megadni magad ennek,
le tudod küzdeni, és el tudod temetni magadban. Figyelj rám.
Egyedül csak így élheted túl. Próbáld.
Jó.
Miért tette ezt velem Katherine?
Nem tudom. Bárcsak tudnám.
Figyelj. Figyelj.
Megígérem neked, nem hagyom, hogy bármi bajod essen.
Na gyere. Jól van.
Képtelen vagyok elhinni.
Na jó, nem kell a rinyálás. El kell földelni a hullát.
Vagy azt hitted, te dirigálsz? Na?
Ráfaragtál, öregem.
Megmondtam, mi lesz, ha másnak is baja esik.
- Ezt nem én műveltem. - Bonnie, nem az ő hibája volt.
Minden az ő hibája, ami csak itt történt.
Mit művelsz vele?
Hagyd abba, Bonnie! Ne csináld!
Hagyd abba, Bonnie, még megölöd.
Bonnie!
Bonnie! Bonnie!
- Miért akadályoztál meg? - Mert mi nem tehetünk ilyet.
Mi nem vagyunk ilyenek.
Gyere.
Istenem.
Szia. Caroline egyelőre jobban van. Később még ránézek.
- És az a fickó, akit...? - Már elintéztük.
Damon is jobban van? Ugye? Ennek még rossz vége lehet.
Megértetem vele, hogy téved.
Fel sem tudom fogni, hová fajult ez a nap.
Nem egy szokványos nap, mi?
Hülyeség volt reménykednem. Az életemben semmi sem normális.
A legjobb barátnőm boszorkány.
A pasim egy vámpír.
A hasonmásom pedig ki akar nyírni minket.
Sajnálom.
Ez nem a te hibád. Erről senki sem tehet.
Tudod, ez van.
Jól vagyok. De tényleg.
Csak... Mindegy, jól vagyok.
Szóval holnap majd hívlak, jó?
- Jó éjt, Stefan. - Neked is.
Tylernek is jót tesz, hogy itt vagy nálunk.
Köszönöm, Carol.
És majd megpróbálom megkeresni neked azt a követ.
Biztos Richard valamelyik titkos rejtekhelyén lapul.
- Mész lefeküdni? - Nemsokára.
- Jó éjt, anya. - Jó éjt, Tyler.
Sajnálom az előbbit. Nincs harag?
- Ja, nincs harag. - Az jó.
Te meg hogy jutottál be?
Nem zártad be az ajtót.
Aha.
Azt inkább ne. Verbénát tettem bele.
Na és mégis miért?
Hogy beléd vághassam.
Azért jöttél, hogy megölj?
Így igazságos, te is megöltél.
Mitől gondoltad meg magad?
Apám gyűlölte a vámpírokat. A nagybátyám is.
Végig hajthatatlanok voltak a harcukban.
Talán nekem is így kéne. Harcolnom kéne valamiért.
De ha megöllek, az mire jó?
Tudod, nem vagyok az a lelkizős típus.
Ja, nincs itthon tejecske és süti sem.
Seggfej.
Várj.
- Apám is gyűlölte a vámpírokat. - Tényleg?
Azért, amiért a te apád is. De ez még 1864-ben volt.
Akkoriban még tudtak faragni.
- Te csináltad? - Próbálkoztam.
Nehezebb, mint hittem.
Te meg hogy kerülsz ide?
Csak azért jöttem, hogy lássam, most már megnyugodtál-e egy kicsit.
Jobb, ha elmész, mert anyám bármikor megjöhet.
Egész nap kerültél, és most már én vagyok bizonytalanabb.
Ezt hogy érted?
Úgy, hogy majdnem meghaltál, és nagyon kiborultam.
És gondolkodni kezdtem, mert most már
nem bírnék ki még egy veszteséget.
Azzal együtt, hogy ma meg tudtalak volna fojtani,
mégis nagyon szerelmes vagyok beléd.
És most úgy tűnik, hogy te már nem szeretsz.
- Szia. Mennyi az idő? - Mindjárt pirkad. Gyere velem.
Stefan, mit keresünk itt? El fognak kapni.
Rávettem az őrt, hogy tartson szünetet,
hogy a barátnőmmel csókolózzak az óriáskeréken.
- Stefan... - Meg kell ragadnunk a pillanatokat.
Amit Katherine tett Caroline-nal, talán csak a kezdet.
Az, ami Tyler családjában lappang, és amit még nem értünk,
talán bajt hoz, de...
Azért jöttem vissza a városba, hogy veled élhessek itt.
Élnünk kell az életünket.
De hogy jutunk fel a legtetejére?
Elég, ha erősen kapaszkodsz.
Mi az?
Olyan csodás, hogy nevetni látlak.
Sosem lesz könnyebb, ugye?
Nem. Nem lesz. nyebb, ugye?