Tidligere i "Vampire Diaries":
I over et århundre har jeg levd i hemmelighet, inntil nå.
Jeg vet om risikoen. Jeg må lære å kjenne henne.
Jonathan Gilbert hadde en oppfinnelse som ble stjålet av en vampyr.
-Hun het Pearl. -Jeg ga din til Damon.
Hvorfor ber du ikke om den selv?
Mamma! Mamma!
Min kone Isobel brukte sitt liv på å undersøke det paranormale.
-Hva har du gjort? -Jeg forvandlet henne.
-Hvorfor er jeg lik Katherine? -Du er adoptert.
Den 16-årige jenta dukket bare opp, klar til å føde.
-Hva mer vet du? -Bare hennes navn: Isobel.
Slutt å lete. Hun vil ikke bli kjent med deg.
Lever hun? Betyr det at hun er...?
Hei, Ric.
Isobel.
Så godt å se deg.
Du ser ut til å ha det bra.
Du er historielærer på gymnaset?
-Hvordan er det? -Hvor har du vært, Isobel?
Jeg har ingen grunner som kommer til å være betryggende.
Jeg har ingen forklaring som du kommer til å bli fornøyd med.
Jeg ville det.
-Er det så enkelt? -Ja.
Du skulle sørge for meg og gå videre.
Du var min kone.
Jeg elsket deg.
Hvordan kunne jeg ikke lete?
Jeg var ikke borte, Ric.
Du kjenner tydeligvis datteren min Elena.
Hun har visst lett etter meg.
Jeg vil at du arrangerer et møte.
Vil du at jeg gir henne en beskjed?
Ja.
Dra til helvete.
Din egoistiske kjerring.
Hva vil du?
-Det vet du. -Jeg nekter å gå dine ærender.
Si til Elena at jeg vil hilse på deg.
Ellers begynner jeg å drepe folk i byen én etter én.
Jeg begynner med dine elever. Skjønner du?
Jeg skal bygge Miss Mystic-vognen til Founder's Day-paraden.
Ellers blir Caroline sint. Jeg ville høre hvordan du føler deg først.
-Det er bra, takk som spør. -Sjekk hvordan Stefan har det.
Han føler seg dårlig.
Hva er det?
Han er kjedelig og rettferdig etter at han sluttet.
Du har kurert ham fra hele personligheten hans.
-Ikke glem hvem som hjalp meg. -Jeg hater meg selv.
Har onkel John sagt noe om min studiereise med historielæreren?
Nei, jeg unngår ham. Hva har han gjort?
-Du kan vel finne det ut. -Jeg må gå. Jeg er sent ute.
Ha det gøy med Mystic-dronningen. Det hadde jeg.
Elena ringte.
Her er detaljene til det Historiske Instituttets Founder's Day-vogn.
Vi skal gjenskape slaget ved Willow Creek.
Tyler er nominert til å designe.
-Av hvem da? -Meg. Jeg har sett dine skisser.
-Jeg liker ikke... -Velg et lag, vær kreativ...
...og ikke dum deg ut.
Flott.
-Vil du hjelpe meg? -Nei.
-Hei, mr Saltzman. -Vi må snakke sammen.
Vis meg.
La oss sjekke fjorårets Miss Mystic-vogn.
Sånn så den ut i fjor.
Det er akkurat slik som vår ikke skal se ut.
-Ja. -Hvordan skal den se ut da?
-Vi skal ha sørstatenes eleganse. -"Tatt av vinden"?
-Hvordan visste du det? -Du elsker jo Scarlett O'Hara.
Det er sant.
Hvor er Elena? Hun skulle hjelpe til.
-Jeg vet ikke. -Ok, hva er det?
-Hva mener du? -Ikke spill dum.
Du og Elena er uvenner. Fortell nå.
-Det er ingenting. -Jo da.
Hele greia med paradevognen-
-handler om vennskap og å skape noe sammen,-
-men alle bare krangler.
Matt og Tyler hater hverandre.
Du og Elena er uvenner. Jeg liker det ikke.
Jeg kan ikke hjelpe dere hvis jeg ikke vet.
Jeg kan ikke si noe, Caroline. Jeg er lei for det.
Hyggelig at du ville komme, Damon.
Unnskyld at jeg er sen. Hunden spiste opp...
Samme det.
-Hvorfor så sure? -Jeg traff Isobel i går.
Er Isobel her?
I byen?
Ulisky Meglerfirma TIL SALGS
-Du er sen. -Hadde jeg en tid å passe?
Hva er dette for et show?
Cherie er en jazzsangerinne som jeg fant på en bar i Brooklyn.
Cowboyen kommer fra en rodeo i Amarillo.
-Er han homse? -Ikke akkurat nå.
Han behandler meg godt. Du, Cherie?
Jeg lærer dem fransk.
Jeg kjenner lukten av fordom.
De er mennesker og du behandler dem som dokker.
Hvis vi skal samarbeide, må du slutte å være så negativ.
Vi samarbeider bare fordi vi har samme mål.
Ikke tro at det betyr at jeg aksepterer livsstilen din.
Livsstilen min?
Jeg formoder at du fortsatt ikke har fått tak i oppfinnelsen.
Jeg fikser det. Det sa jeg jo.
Det funket ikke å true med å avsløre Damon Salvatore.
Du drepte hun der Pearl. Men du har ikke oppfinnelsen ennå.
Jeg tror ikke at planen din fungerer, John.
At du kom hit hjelper neppe.
Du feilet, John. Nå tar jeg over.
Spurte du om onkel John?
-Samarbeider de? -Nei.
-Ikke det? -Jeg spurte ikke.
-Oppfinnelsen da? -Jeg spurte ikke.
-Kjente hun til gravvampyrene? -Vet ikke.
Sa du ingenting overhodet?
Jeg var for distrahert av min døde vampyrkone for å stille spørsmål.
-Hva ville hun? -Hun vil treffe meg, Damon.
Alaric skal arrangere et møte. Vi vet ikke hva hun vil.
Du må ikke treffe henne hvis du ikke vil.
-Jeg har ikke noe valg. -Hun truet med å drepe folk.
Jeg antar at dere ikke er ok med det?
Jeg vil gjøre det.
Jeg vil treffe henne. Ellers kommer jeg til å angre meg.
MYSTIC FALLS FEIRER 150 ÅR
Takk.
Hører du meg?
Takk for at du kom.
Jeg er nervøs.
Jeg er glad for at du er her.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg.
Hei, Elena.
Du ser akkurat ut som henne.
Det er nifst.
-Har du møtt Katherine? -Hun fant meg da jeg forvandlet meg.
Det er vel genetisk. Hun skulle vært fascinert.
Er det derfor du tåler dagslys?
Katherine hjalp meg.
-Hvem er faren min? -Det spiller ingen rolle.
-En kjedelig tenåring. -Et navn ville vært gøy.
Visste ville det? Du stiller mange spørsmål.
Hvorfor fikk du mannen å ta livet av seg etter han ba meg slutte å lete?
For dramatikken. Skulle ønske det hadde vært mer effektivt.
-Bryr du deg så lite om folks liv? -Jeg bryr meg overhodet ikke.
Det er en del av meg.
Nei, jeg kjenner andre vampyrer. Det stemmer ganske enkelt ikke.
Mener du kjæresten din der borte ved biljardbordet?
Stefan, Salvatore.
Hvorfor Stefan? Hvorfor tok du ikke Damon?
Eller liker du dem begge...
...Som Katherine gjorde?
-Vi må inn. -Nei.
Isobel var tydelig på at vi ikke fikk komme.
-Jeg akter ikke å drepe henne der. -Du skal ikke drepe henne overhodet.
Hun ødela livet ditt. Vil du beskytte henne?
Hun er kona mi.
Hun var min kone. Jeg lette etter kvinnen-
-jeg giftet meg med, men hva enn det der enn er...
-så er hun kald og likegyldig.
-Hun har forlatt sin menneskelighet. -Jeg forstår ikke.
Stefan har sin menneskelighet. Han er en bra fyr.
Du dreper folk, men du har noe menneskelig.
Men med henne... fantes det ingenting.
Man kan skru av det. Det er som en knapp.
Stefan er annerledes. Han vil være som et menneske.
Han vil føle hver episode av "How I met your mother",-
-så han skrur av det.
Problemet er at som vampyr er instinktet å ikke føle noe.
Isobel valgte en enkel løsning.
Ingen gjeld, ingen skam.
Ingen anger. Skulle ikke du skru av det hvis du kunne?
-Du har ikke gjort det. -Jo, Ric.
Det er derfor jeg er så morsom.
Hvorfor ville du treffe meg? Du vil ikke bare prate.
Jeg er nysgjerrig på deg.
Men den egentlige grunnen er det onkelen din vil ha:
Jonathan Gilberts oppfinnelse.
Hvordan vet du at han er onkelen min?
Jeg tilbrakte mye tid her som ung.
John var forelsket i meg i flere år.
Han var den første som fortalte om vampyrer.
Hvorfor ville du bli vampyr?
Listen er lang, Elena,-
-men du har unektelig tenkt på det.
Det var din første løgn.
Det er uunngåelig. Du blir gammel, men ikke Stefan.
Evigheten er ikke særlig lang hvis man er menneske.
Jeg har ikke det du leter etter.
Sett deg ned og si til kjæresten din at han går.
-Jeg vil ha oppfinnelsen. -Jeg har den ikke.
Jeg vet det, Damon har den.
-Du skal gi den til meg. -Han vil ikke gi den til meg.
Da er det din feil når folk dør.
Hyggelig å treffe deg, Elena.
Hei, Anna. Hvor er du?
Ring meg når du hører dette.
Hvordan går det med Anna?
Jeg liker henne. Hun er kjepphøy.
-Hun svarer ikke på anropene mine. -Dameproblemer?
Nei da. Anna må bare ringe.
Var det jenta fra Founder's-konkurransen?
Dere begynner visst å bli ganske seriøse?
Når så du henne sist?
-Hvordan det? -Jeg bare lurte.
Ingen andre liker meg. Deg kan jeg i hvert fall snakke med.
-Særlig hvis du trenger å snakke. -Vær så snill, jeg prøver å spise.
Alvorlig talt, hvor godt kjenner du Anna?
Jeg kjenner Anna særdeles godt.
Husk at du kan snakke med meg.
Jeg lover å besvare alle dine spørsmål-
-og hjelpe deg med alt.
Hvorfor det?
Faren din hadde villet det.
Det... Det trengs ikke.
Cherie. Du vant igjen.
Jeg håper at jeg har lekre truser.
I kveld vekkes visst minner etter en.
Nei, nei.
Hyggelig å se deg, Isobel.
Jeg hadde bare litt gøy med slaven din.
Hvordan fant du meg?
Jeg lette etter hus som banken hadde overtatt og valgte det dyreste.
Jeg burde visst bedre. Det var du som lærte meg det.
-Hva gjør du her? -Du har skapt problemer.
Du virvlet inn i byen og oppsøkte alle unntatt den som skapte deg.
-Jeg er såret. -Unnskyld.
Tok du med oppfinnelsen?
-Hva gjør du med John Gilbert? -Vi datet da vi var unge.
-Han var forelsket i meg. -Han var sikkert ikke den eneste.
Hva vil du ha denne oppfinnelsen til?
Jeg personlig?
Jeg vil ikke ha den. Jeg gjør bare som jeg blir bedt.
Damon, vi er faktisk på samme side.
-Hvilken side er det? -Katherines.
Hun vil at John Gilbert skal ha oppfinnelsen.
Du vet nok hvor misfornøyd hun blir når hun ikke får det som hun vil.
-Hvorfor gjør du hennes drittjobb? -Drep ikke budbæreren.
Vi vet begge at ingen kan kontrollere Katherine.
-Hun vet hva hun vil ha. -Det vet jeg også.
Å, Damon? Gjør du det?
Hva skal vi gjøre nå?
Ja.
Du husket det.
Nå som jeg har din oppmerksomhet skal du høre.
Du kommer ikke hit og truer folk jeg bryr meg om.
Du skal la Elena være, ellers river jeg deg i småbiter.
Jeg tror faktisk på å drepe budbringeren.
Vet du hvorfor?
Det sender vel et budskap.
Hvis Katherine vil ha noe kan hun komme og hente det selv.
-Hei. -Hei.
Jeg fikk ikke sove i natt.
Du var opprørt og jeg bare gikk.
Jeg er ikke sånn.
Vi kan ikke være sånn. Du er min venn, Elena.
Hvis du trenger meg, så er jeg her.
Unnskyld for at jeg ikke viste det i går.
Jeg har truffet min mor.
Var det...?
Har du det bra?
TIMBERWOLVES HJEMBY
Hei.
Hva er det?
Caroline sa at du har vært alene i de siste ukene.
Er alt i orden?
Spør du om moren min? Alvorlig talt?
Jeg kan vel be henne ringe når hun dukker opp igjen?
Men du.
Jeg mente det ikke sånn. Jeg vil bare...
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Bra.
Ikke si noe, for du er bare en drittsekk.
Jeg vet det.
Ja, ja.
Takk for at du kom.
-Jeg vil vise deg noe. -Emilys trylleformelbok?
Jeg har lest i den siden bestemor døde.
Se på dette.
-Det der er vampyrkompasset. -Ja.
Ifølge Emily lyktes Jonathan Gilbert aldri å finne opp noe overhodet.
Emily forhekset alt i hemmelighet.
Kompasset.
Ringene.
Og den hemmelige oppfinnelsen du nevnte.
Der er den.
Eller en del av den. Damon har bare en del.
Emily lovte å være lojal mot Katherine.
Men hun kunne ikke la uskyldige mennesker dø.
Den eneste måten hun kunne hjelpe til-
-var å la Jonathan Gilbert tro at han fant opp disse tingene.
Står det hva den gjør?
-Vil Isobel virkelig dette? -Ja. Hvordan det?
Det er et våpen. Mot vampyrer.
Elena.
Hei.
Har du sett Stefan? Jeg må finne ham.
Ikke på en stund. Har du et øyeblikk til overs?
-Ja, hva er det? -Det gjelder Anna.
Jeg har lagt igjen flere beskjeder, men hun ringer ikke tilbake.
-Hun tekster ikke engang. -Anna?
Jeg visste ikke at dere fremdeles var venner.
Vi er mer enn venner.
Noe kan være galt på ordentlig.
Hvis du vet noe, må du fortelle.
Jeg har ikke snakket med henne, Jer.
Lyver du?
-Hvorfor tror du det? -Du pleier å gjøre det.
Du lyver om alt.
Jeg vet hva Anna er, og det vet du også.
Så fortell det, vet du hvor hun er?
Nei.
Jeremy, vent. Jeremy.
Isobel.
-Hva gjør du her? -Jeg er moren din, Elena.
Jeg vil være en del av livet ditt.
-Jeg vil ikke ha deg i livet mitt. -Jeg forstår det.
Du har allerede folk som du bryr deg om.
Men jeg har gjort leksene. Vi skal se om jeg forstått rett.
Du har din heks til bestevenn, Bonnie.
Henne jeg holder meg borte fra.
Du har din triste lillebror Jeremy.
Og så har vi Caroline. Motbydelige Caroline.
Det var hun som fortalte alt.
Hun visste ikke hvem jeg var og likevel plapret hun.
Og så har vi Matt.
Kompisen din, din eks og plaprerens blivende eks. Mange koblinger der.
-Matt er ikke innblandet. -Han har vel med deg å gjøre?
Du burde ikke være her. Du må gå.
Nei, jeg har også kompiser her.
Ser du mannen ved siden av Matt ved vogna der?
Han heter Frank. Han er veldig stilig.
Han er også hendig.
Han så at akselen er rusten, hvilket er veldig farlig.
-Man må bare legge på litt trykk... -Nei!
-Løft opp vogna! -Hjelp meg.
-Kom igjen. -Løft.
Kom igjen!
-Caroline, ring en ambulanse. -Ok.
Hvorfor gjør du dette?
Jeg viser hvor lett det er å skade folk.
Gjør du dette for å få Jonathan Gilberts oppfinnelse?
-Gi meg den, så slutter jeg. -Damon gir den aldri til meg.
Jeg tror at du undervurderer hvor mye Damon bryr seg.
Han dreper deg heller enn å gi den fra seg.
Før eller etter at jeg dreper din bror Jeremy?
Jeremy?
Jeremy!
Ambulansen kommer om 15-20 minutter.
-Jeg kan kjøre ham. -Caroline kan kjøre.
-Jeg har ingen bil. -Jeg venter.
Nei, du må til en lege.
-Tyler kjører deg. Punktum. -Ok, da.
-Gå. -Jeg henter bilen.
-Du pakker. Det er et godt tegn. -Det varer ikke lenge nå.
-Fikk du tak i den siste delen? -Ikke ennå.
Hvorfor fikk du meg hit da?
Jeg har det nest beste.
Sett deg ned.
-Hva faen gjør du? -Jeg tar det jeg vil ha.
Ja, men han er nevøen min,-
-og nå skal du slippe ham.
Den prangende ringen du har går an å ta av.
Kutt ut.
Isobel. Jeg kjenner deg.
Det er meg, John. Du kan ikke skade en guttunge.
-Jeg kunne drept ham. -Har det gått så langt?
Jeg vet at du har forandret deg.
Men den gamle Isobel finnes fortsatt der inne. Ikke sant?
-Slipp ham. -Ok.
John!
Godt forsøk.
Vi får se hvordan du klarer deg uten denne.
Hvor er oppfinnelsen?
Damon har den. Det er vanskelig å resonnere med ham.
Jeg kan snakke med ham.
Han kommer ikke til å gi deg den,-
-særlig ikke hvis den er farlig for vampyrer.
Tenk om den ikke er det?
-Absolutt ikke. -Hør her.
Jeg gir ikke oppfinnelsen til Isobel som gir den til John som kverker meg.
-Jeg liker å være levende død. -Den blir verdiløs.
-Bonnie kan fjerne kraften. -Jeg stoler ikke på henne.
Jeg kan fjerne den opprinnelige trolldommen.
-John og Isobel får aldri vite. -Nei, jeg henter Jeremy selv.
Hvordan tenkte du å gjøre det?
Isobel er jo en vampyr,-
-og Jeremy kan like gjerne dø så fort du kommer dit.
Klarer du det? Ikke noe ille ment.
Du er ingen Emily Bennett. Emily visste hva hun gjorde.
-Jeg har øvd. -Det er ikke som pianotimer.
Hva er din favorittbok?
-Hva? -Nevn en bok.
En bok.
Hva med "Skriket fra Villmarken" av Jack London?
Jack London.
-Fint triks. -Vi skal gjøre dette, Damon.
Vi gjør det på min måte. Gi meg oppfinnelsen.
Dette er bortkastet tid.
Jeg stoler ikke på deg. Jeg prøvde å drepe deg.
-Du skal ikke stole på meg. -Men du kan stole på meg.
Takk.
Vær så god.
Takk.
Hva er hun ute etter?
Din forfar oppfant et våpen-
-som er ekstremt farlig for vampyrer.
-Vi vil få tak i det. -Hvorfor det?
Fordi en gjeng med gamle vampyrer-
-vil hevne seg på denne byen.
Hvordan kan en vampyr hjelpe dere å drepe andre vampyrer?
Hun har sine egne grunner for å se dem døde.
Jeremy.
Ingen kunne vite at vampyrene skulle vende tilbake.
Ikke i moderne tid.
Men nå har de gjort det.
-Vi må drepe dem. -Sammen? Nei.
-Det finnes gode vampyrer. -De eksisterer ikke.
-Jeg tror deg ikke. -Din far gjorde det.
Som hans sønn burde det bety noe.
Hvordan kunne min far kjenne til alt dette?
Hvem tror du lærte meg familiens historie?
Klart.
-Flott, nå da? -Nå gir vi den til Isobel.
Hvor er oppfinnelsen?
-Hvor er broren min? -Det er ingen forhandling.
Hvor er oppfinnelsen?
-Hvor er broren min? -Tror du at jeg kom alene?
Trodde du at jeg kom alene?
Men herregud. Ring hjem.
-Hva? -Ring hjem.
Be om å få snakke med Jeremy.
-Hallo? -Jeremy, har du det bra?
Ja, jeg har det bra. Onkel John slo hodet.
-Det var en ulykke. -Alle ler.
-Men det går bra. -Jeg kommer hjem snart, ok?
Ja.
-Du ville ikke skade ham. -Nei, jeg tenkte å drepe ham.
Ikke let etter gode sider hos meg. Jeg har ingen.
Du tok en sjanse med Damon. Hvordan visste du at jeg skulle få den?
Han er forelsket i deg.
Takk.
For hva da?
Fordi du er en slik enorm skuffelse.
Det gjør at jeg kan bevare minnene av min virkelige mor.
Adjø, Elena.
Så lenge du har en Salvatore på hver arm kommer du mislykkes.
Katherine var smart. Hun kom seg vekk.
Men vi vet alle at du ikke er Katherine.
Du.
Så, så.
Hei, dette er Anna. Legg igjen en beskjed.
-Jeremy, vi må snakke sammen. -Nei, det må vi ikke.
Jeg vet ikke hva Anna sa, men du må vite noen ting.
Jeg forsto nok det meste da jeg leste dagboka di.
-Min dagbok? -Spar meg preiket om integritet.
Jeg leste at Damon slettet minnet om hva som skjedde med Vicki.
Jeremy, du forstår ikke.
Kvelden da Vicki døde var som å gjenoppleve mamma og pappas død.
Jeg så det i ansiktet ditt. Jeg kunne ikke se deg slik igjen.
-Jeg ville bare ta bort din smerte. -Gå vekk.
-Nei, Jeremy... -Elena.
Bare gå. Vær så snill.
Jer, jeg...
Hva vil du?
Jeg skjønner virkelig.
Du er historielærer.
-Det er bra. -Hva holder du på med?
Du later som du ikke bry deg, men likevel leter du meg opp.
Jeg skal dra.
Jeg ville si ha det.
Det gjorde du ikke sist, hvorfor bryr du deg nå?
-Du hater meg. Bra. -Føles det lettere?
Hva er meningen med dette?
Hva forventet du deg? Du har lett etter meg så lenge.
-Hva forventet du deg? -Kvinnen som ga meg denne.
Du later ikke bry deg, men du ville beskytte meg da du la opp.
Jeg var en annen person da.
Nettopp, og den personen er borte.
Kvinnen jeg giftet meg med og som jeg elsket er bare borte.
Skal jeg tro på det?
-Hva gjør du? -Jeg har ingen ring nå.
Ingen verbena. Drep meg eller tving meg for jeg tror deg ikke.
Absolutt ikke.
Jeg ville det selv.
Jeg trengte det.
Jeg kommer alltid til å angre på det.
Det var min tabbe.
Ikke din.
Du vil ikke huske å ha sagt det.
Jeg elsket deg. Det gjorde jeg.
Det gjør vondt når jeg tenker på hva jeg tapte.
Nå er hjertet ditt fritt. Det er enklere sånn.
Adjø, Ric.
Anna? Hva gjør du her?
Moren min.
-Hun er død. -Hva?
Hun ble myrdet.
Herregud, Anna.
Jeg er så veldig lei for det.
Jeg vet at jeg ikke får være her, men jeg har ingen steder å gå.
Så, så.
Vil du ha en?
Si det bare. Spytt det ut.
-Det gjelder noe Isobel sa. -Ja?
Jeg vet at du og Elena kom nær hverandre.
Jeg vet at hun bryr seg om deg og du om henne.
Dette virker interessant.
Jeg vil ikke at Elena blir såret. Hun ser deg som sin venn.
Samme her. Elena er en nær venn.
Hun kan nok være min eneste venn.
Gjør det noe?
Med risiko for å høres ut...
-...som en sjalu kjæreste... -Ingen fare, det gjør du allerede.
Historien kommer ikke til å gjenta seg med Elena.
Skjønner du hva jeg mener?
Ja visst.
Skjønner du?
Javisst. Vi er bare venner.
Jeg så allikevel ikke frem imot å fortelle sannheten.
Du får gjøre det.
-Hvilken sannhet? -Om John.
Jeg vet at dere ikke har noen hemmeligheter.
-Hva mener du? -Er jeg den eneste her...
-som kan legge sammen to og to? Isobel.
Hallo?
Hun datet John da hun var 15 år.
Hun blir gravid og havner hos Johns bror som er lege.
Hva tror du Johns rolle er?
Tenk etter. Har du fattet ennå?
Tror du at John er Elenas far?
-Har du noen bevis? -Det trengs ikke.
DNA-testen er John, Elena og Maury Povichs problemer.
Men jeg vet hvor flink du er til at håndtere nyheter som disse...
Sov godt.
Når du forteller Elena,-
-og hun trenger en venn å snakke med,-
-så er jeg her.
-Hallo? -På din terskel...
-...finnes det du har lett etter. -Og min ring?
Ødelegg ikke dette. Du vet hva du må gjøre, John.
Jeg skjønner. Jeg skal ikke mislykkes.
Det er best for deg.
Katherine vil at alle gravvampyrene dør.
Jeg vil legge til to på listen.
-La meg gjette. -Stefan og Damon.
Jeg vil ikke ha dette livet for henne.
Det var alltid planen. De er så godt som borte.
Hun er din, John. Du skylder henne det.
Jeg vet det.
Så du akter ikke å fortelle hva som skjedde?
Jeg har gjort noe fælt, Caroline.
Og jeg løy om det.
Til hvem da?
Til Elena.
Jeg latet som jeg gjorde én ting,-
-som jeg aldri gjorde.
Hva er det du snakker om?
Jeg kunne ikke gjøre det. Det var ikke riktig.
Bestemor hadde aldri gjort det så jeg kunne ikke gjøre det.
Men når Elena får greie på det-
-kommer hun aldri til å tilgi meg. eg kunne ikke gjøre det.