Din episoadele anterioare...
De mai bine de un secol, am trăit în secret.
Până acum. Ştiu ce risc. Dar trebuie să o cunosc.
Seamănă perfect cu Katherine.
- Te vreau doar pentru mine. - Exact aşa cum mă vrea şi el.
Eu sunt ceva care face toate regulile.
- Adu-l pe şerif. Avem un vampir. - Nu o lua.
- Vei fi ucis cu ei. - Lasă-mă să fiu ucis.
- O vom lua înapoi. - Nu ai făcut de-ajuns?
Stefan continuă să bea sânge uman.
- Stefan. - Stefan.
Sângele scoate la iveală ceea ce este în mine.
Nu voi renunţa la tine.
Opreşte-te! Încetează! Opreşte-te!
- Îmi pare atât de rău. - E în regulă. Vei fi bine.
Ai grijă.
Du-l înăuntru.
Trebuie să mergem la biserică.
Du-te pe acolo. Îi voi distrage. Du-te.
Aici. Mai este unul. Repede. Ajutaţi-mă.
Înarmaţi-vă.
Nu avem mult timp.
Katherine. Katherine.
O să te scoatem de aici.
Damon, repede. Grăbeşte-te.
Nu. Nu.
Damon.
Cred că avem unul. Cred că am prins unul.
Împuşcă-l! Aici!
L-am prins.
Stefan. Stefan.
Stefan.
Te iubesc, Stefan.
JURNALELE VAMPIRILOR
Este atât de greu să-l văd închis.
- Tu eşti cea care l-a închis. - Tu ai ajutat.
Nu puteam să-l las să mestece oamenii...
...în timp ce cetăţenii din oraş caută vampiri.
Nu are nimic de-a face cu faptul că tu ţii la el.
Aia e chestia ta, nu a mea.
Katherine m-a pus să fac ăla pentru tine cu săptămâni în urmă.
- Unde sunt? - Cariera, la nordul oraşului.
Eu şi fratele meu te-am adus aici ieri seară.
- Te-am găsit mort în pădure. - Unde e Damon?
- Sunt...? Sunt un...? - Nu încă. Eşti în tranziţie.
Dar cum? Eu...
- Aveai sângele lui Katherine în sistem. - Nu. Eu niciodată...
Te-a constrâns să-l bei de câteva săptămâni.
- Şi Damon? - Nu a fost nevoie de constrângere.
A băut din ea de bună voie.
M-am trezit aseară. Nu ştiam unde mă aflu.
Am fost la biserică.
Şi i-am văzut târând-o înăuntru.
Apoi i-au dat foc.
Şi întreaga biserică a fost cuprinsă de flăcări.
Au ucis-o, Stefan.
Ea nu mai este.
- Ţi-ai dat seama ce e aia? - Nu. Nu funcţionează.
Pearl nu a spus nimic altceva?
Credea că îi fură busola de vampiri, dar era un ceas de buzunar.
Johnathan Gilbert ăla a fost un om de ştiinţă nebun.
- Ai vorbit cu unchiul tău? - De fapt, l-am evitat.
- Asta şi am fost mai mult aici. - O să rămâi din nou diseară?
- Asta e o problemă? - Da. Eşti o adevărată pacoste.
Ne vedem mai târziu.
- Bine, omule. - Ne vedem curând.
Surpriză.
- Ce faci aici? - Am venit să iau asta.
Orarul cursurilor?
Începând de mâine, sunt elevă aici oficial.
- Stai, glumeşti, nu? - Nu, în sfârşit am convins-o pe mama.
Dar de ce ai vrea să mergi la liceu? E naşpa.
Chiar trebuie să-ţi dau un răspuns?
Ai trece prin toate astea doar ca să-ţi petreci timpul cu mine?
Da, aş face-o.
- Asta e... - Stupid?
Patetic? Ca o hărţuitoare?
Este incredibil.
E minunat.
Ţi-am adus ceva de mâncare, 100% o dietă aprobată de Stefan.
Dacă nu mănânci, o să fii cam putrezit şi ursuz.
- Nu îmi este foame. - Bineînţeles că îţi este.
Nouă ne este mereu foame. Ia-l.
Sângele uman ar fi trebuit să dispară până acum.
Ai vrea să-mi explici de ce eşti încă aici plângându-ţi de milă?
Haide. Bea.
Bine. Mori de foame. Ce-mi pasă mie?
- Alo? - Sunt Alaric Saltzman.
- Cum ai obţinut numărul ăsta? - Este un mister.
Ascultă, am făcut nişte cercetări despre unchiul Elenei. Eşti interesat?
- Ce fel de cercetări? Un vechi prieten de la Duke...
...care a studiat criminologia acolo.
A devenit foarte bun la cercetări.
Şi a găsit ceva?
L-am rugat să verifice evidenţa apelurilor de pe mobilul lui John.
A primit un apel de la numărul pe care Elena l-a folosit ca să dea de Isobel.
- Apoi numărul a fost deconectat. - Isobel îl ştie pe John.
A început să primească apeluri de la un număr nou.
Şi prietenul meu a făcut o verificare. Am obţinut adresa.
Este un apartament în Grove Hill.
- Isobel se află acolo? - Nu ştiu.
- Am putea arunca o privire. - Dă-mi adresa.
Ca să te duci fără mine? Nu, nu cred.
-Nu merg cu tine. Ai încercat să mă ucizi. -Tu chiar m-ai ucis.
Stai. Ce?
Îmi iau nişte haine, vin imediat. Cum e Stefan?
Extra serios. Stai puţin.
- Tu conduci. Ia-mă într-o oră. - S-a făcut.
Nu vrea să mănânce nimic.
Trebuie să mănânce. Care a fost tipul lui preferat de...?
- Tipul lui favorit de ce? - Tipul de sânge de animal preferat?
- Scârbos. - Glumele tale nu ajută.
Mă ajută pe mine. Grăbeşte-te.
Nu pot să fiu dădacă toată seara.
Ţi-aş spune să mori, dar...
Lui Stefan îi place sângele căţeluşilor.
Ca puii de golden retriever, urechi care atârnă.
Aceia sunt preferaţii lui.
- Scuze. - Unchiule John.
Nu te-am observat.
M-am gândit că am putea vorbi. Nu am apucat.
- Tocmai plecam aşa că... - Nu o să dureze.
Despre ce vrei să vorbim?
Ştiu că ştii.
- Ştiu ce? - E o prostie să continui să te prefaci.
Ce crezi că ar spune mama ta...
...dacă ar şti că te întâlneşti cu un vampir?
Care mamă?
Pun pariu că Johnathan Gilbert i-a spus tatălui nostru până acum.
Mă întreb cum a primit vestea că suntem morţi.
De parcă i-ar păsa. Ne-a trădat.
Credea că ne protejează. Şi apără oraşul.
Doamne, soarele îmi răneşte ochii.
Face parte din toate astea.
Muşchii te dor...
Emily spune că trupurile noastre ne împing să ne hrănim, să finalizăm tranziţia.
- Asta nu o să se întâmple. - Aceasta e decizia ta?
- Să mori? - Nu e şi a ta?
Toate astea ca să fiu cu Katherine.
Dar ea nu mai este.
Vreau să se termine totul.
Cum te simţi? Damon spune că trebuie să bei aia.
Ai nevoie, Stefan.
- Nu poţi supravieţui fără. - Nu vreau să supravieţuiesc.
Ce?
- Nu, nu spune asta. - Îmi pare rău.
Nu mai vreau.
După ce am făcut, trebuie să se termine.
Vreau doar să se termine.
A fost doar dramatic. Nu o să se înfometeze.
De ce ar spune asta?
Îi pare rău că a rănit-o pe fata aceea. Lucruri tipice pentru martirul Stefan.
- O să treacă. - Oare?
Pentru că pare că suferă foarte tare.
Aia va trece, odată ce mănâncă.
- Nu ziceam că suferă fizic. - Ştiu ce voiai să spui.
O să fii în regulă dacă plec cu profesorul să ne ocupăm de ceva?
Profesorul? Alaric?
- Voi doi sunteţi prieteni acum? - Nu am prieteni.
Aşa e.
Ar trebui... ar trebui să stai aici sus.
- Să nu te duci singură acolo jos. - O fiu bine.
Ştii...
...ai foarte mare încredere în el, având în vedere circumstanţele.
Şi tu ai.
Altfel, nu ai pleca.
Nu o să stau mult.
Bună, domnule Gilbert.
Pearl. Ce plăcere.
Recunosc, sunt surprins că ai venit.
Jenna mi-a spus că vrei să discutăm despre vânzarea clădirii.
Ai riscat dezvăluindu-te.
Nu sunt proastă, domnule Gilbert.
Ştiai cine sunt când ai cerut întâlnirea.
Damon mi-a spus că tu cauţi dispozitivul.
Îţi dai seama că nu intenţionez să ţi-l dau.
De aceea am dorit să ne întâlnim. O să te fac să te răzgândeşti.
Serios? Cum?
Cu farmecul meu Gilbert.
Ştiu că ai o slăbiciune pentru el.
Pot să-ţi cumpăr ceva de băut?
Mama ta a fost îndrăgostită de Johnathan.
- Şi el a trădat-o? - Da.
Şi acum unchiul John vrea acest dispozitiv inventat...
...pe care ea i l-a dat lui Damon.
Cam asta e tot.
John a menţionat că există mai multe jurnale Gilbert.
Pun pariu că aşa a aflat totul.
Trebuie să vorbim despre asta toată noaptea? Ţi-am spus totul.
Probabil că nu ar fi trebuit.
Asta ne-ar putea provoca multe probleme amândurora.
Nu voi spune nimic.
Unchiul tău John ne vrea morţi.
Nu ştii sigur asta.
Ba da, ştiu.
- Ne urăşte, Jeremy. - Eu nu vă urăsc.
Nu.
- Eşti cu totul altceva. - Da? Ce anume?
Slăbiciunea mea.
- Nu vreau ca Jenna să intre peste noi. - Jenna este în bucătărie.
- A deschis frigiderul. - Stai. Poţi să auzi asta?
Ce cool.
Asta e de aici. Actele arată că a fost plătită 3 luni în avans.
Aici devine complicat. S-ar putea să nu pot intra.
Trebuie mereu să fii invitat să intri?
De către proprietar sau persoana cu drept.
Închirierile pe termen scurt şi hotelurile sunt o zonă gri.
Trebuie să te adaptezi la situaţie.
- Am putea să nu ucidem pe nimeni acum? - M-ai adus pentru companie?
Nu pare că ar fi cineva acasă.
Da. E în regulă.
Aparent nu există un rezident permanent.
Ric, avem musafiri.
Băieţi, băieţi, băieţi, e de-ajuns.
Te cunosc.
- Damon? - Te numeşti Henry.
- Ai fost în criptă. - Da, domnule.
Ce faci aici?
- Pot să-ţi ofer ceva de băut? - Mulţumesc, domnule Salvatore.
Asta nu va mai dura mult.
Vreau să mă asigur că arhivele sunt corecte.
Să documentezi pierderea vieţilor civile din biserică.
Nu erau chiar civili.
Din câte trebuie să ştie cineva, erau.
Fiind cel care ţine actele consiliului,
ceea ce scrii va fi transmis următoarelor generaţii.
Anumite detalii ar trebui să stea între noi.
- De exemplu? - Fiii mei.
Vor fi ţinuţi minte ca victime ale luptei de la Willow Creek...
...nu pentru ruşinea lor.
Desigur, domnule Salvatore.
Ştii, Damon nu mi-a mai dat verbină de ceva timp.
Aş putea fi la grilajul ăla într-o secundă şi tu ai fi moartă.
Da, ai putea...
- ...dar nu o vei face. - Te rog să pleci.
Nu te vreau aici.
- Ce faci? Ieşi de aici. - Nu.
- Îţi asumi un risc. Te-aş putea răni. - Atunci sunt proastă.
Trebuie să bei asta.
Elena, ieşi de aici sau o să regreţi.
Bea.
Am spus să ieşi!
Nu.
Cum de-l cunoşti pe John Gilbert?
Îl cunosc de ani de zile. Un prieten bun. Tu de unde îl ştii?
L-am întâlnit după ce am ieşit din criptă.
- M-a ajutat. - Te-a ajutat cum?
Să mă adaptez. Este o lume complet diferită.
Maşini, computere, match.com.
Sunt atâtea de învăţat. M-a ajutat să obţin locul acesta.
Locuieşti singur aici sau mai este cineva cu tine?
Acesta este modul foarte pasiv-agresiv al prietenului meu de a întreba ...
...cunoşti o femeie pe care o cheamă Isobel?
Nu. Nu, nu cunosc nicio Isobel. Îl ştiu pe John.
Este singurul meu prieten adevărat. Mi-a arătat cum merg lucrurile.
Cum să folosesc cuptorul cu microunde, să-mi separ hainele albe.
- Ce altceva mai faci pentru el? - Supraveghez situaţia.
Cu ceilalţi.
- Ceilalţi? - Din criptă.
Sunt nervoşi pe familiile fondatoare pentru că au încercat să-i ardă.
Eu sunt în regulă, dar băieţii vor să se răzbune.
- Ce vrea John? - Stă cu ochii pe ei.
- Se asigură că nu fac probleme. - Aşa este John.
Face atâta bine.
E chiar John.
- Hei, lasă-mă să vorbesc cu el. - Bine. Da.
- Ai de gând să răspunzi? - Am de gând să răspund?
Ce se întâmplă?
"Hai să nu ucidem pe nimeni astă-seară."
Cuvintele tale. Doar subliniez asta.
- Scuzele mele. - Nu e nevoie.
Spune-mi, domnule Gilbert, de ce ar trebui să-ţi dau dispozitivul?
Pot să te ajut. Cunosc multă lume pe aici.
Membrii consiliului oraşului îmi mănâncă din palmă.
Fac orice le spun eu.
Ştiu că vrei să-ţi trăieşti viaţa liniştită, te pot ajuta.
Dispozitivul nu funcţionează. De ce îl vrei?
E o moştenire de familie. Poţi spune că sunt sentimental.
Johnathan a fost înaintea timpului său.
Jurnalele lui sunt foarte detaliate.
De fapt, a scris despre tine. Ai fost singurul lui regret.
Te-a iubit şi s-a urât pentru ceea ce ţi-a făcut.
- Minţi. - Nu.
În ultimele lui zile, a scris cât de rău i-a părut.
Ai fost singura femeie pe care a iubit-o vreodată.
Dumnezeule! Voi vampirii sunteţi atât de emotivi.
Johnathan Gilbert te-a urât.
Singurul lui regret a fost că nu ţi-a înfipt el un ţăruş în inimă.
- I l-am dat lui Damon. - Ce?
I-am dat dispozitivul tău lui Damon.
De ce nu i-l ceri tu însuţi?
Ar fi încântat să ţi-l dea.
Şi apoi, domnule Gilbert, sper să putrezeşti în iad.
Vorbeşte cu mine, Stefan.
De ce faci asta?
Iau decizia pe care ar fi trebuit s-o iau cu mulţi ani în urmă.
Despre ce vorbeşti?
Trebuie să te hrăneşti ca să finalizezi transformarea.
Ştiu asta.
A fost o alegere pe care nu ar fi trebuit s-o fac.
Dumnezeule!
Chiar şi după moartea noastră, simţi doar ruşine?
- Eşti unul dintre ei acum. - Nu.
Tată, am venit să-mi iau rămas-bun.
V-am văzut murind.
Ai fost acolo când am fost împuşcaţi?
Chiar eu am apăsat pe trăgaci.
Ţi-ai omorât propriii fii?
Aţi fost morţi pentru mine când aţi trecut de partea vampirilor.
Îi mulţumesc lui Dumnezeu că mama voastră nu e vie să vadă dezonoarea.
Nu sunt transformat încă. Nu vreau. O să mă las să mor.
Da, o vei face.
Nu. Doamne, tată. Nu am vrut.
- Nu te apropia de mine. - Nu, lasă-mă să te ajut. Te rog.
Dumnezeule! Ce se întâmplă cu mine?
Cum poţi să te uiţi la mine chiar acum?
Trebuie să poţi vorbi despre lucrurile astea, Stefan.
Am nevoie să le aud.
Vino sus.
Putem să vorbim mai mult
şi vom continua să vorbim cât timp ai nevoie.
Eşti atât de sigură că sunt pregătit.
Când vei simţi acelaşi lucru...
...sunt sus.
- Ai găsit ceva? - Nu, am căutat peste tot.
Locul este... locul este curat.
Am găsit asta în spatele sângelui din frigider.
Asta a fost o adevărată fundătură, omule.
Nu m-aş îngrijora.
Ce credeai că vei găsi?
Isobel cu un trabuc şi papuci de casă?
Eu...
Trebuie să termin cu asta. Nu pot...
Nu pot să continui s-o caut.
După doar doi ani?
Asta este de fapt...
...aproape sănătos.
Tu de câţi ani o faci? 146 de ani.
Probabil că semnul de 200 ar fi un punct bun de oprire.
Adică niciun răspuns nu e de-ajuns.
Vreau să ştiu de ce, când, momentul clar...
...când soţia mea a decis că viaţa cu mine nu îi era de-ajuns.
M-a fermecat, soţia ta, Isobel.
A vorbit foarte frumos.
Era deşteaptă. Cu entuziasm în ochi.
Ar fi trebuit să ştiu că era ceva diferit,
o legătură cu Katherine.
Trebuia să fie un motiv pentru care nu am ucis-o.
Nu vreau să mai aud.
Nu vreau să-mi irosesc viaţa
căutând răspunsurile pe care nu le vreau.
Am terminat cu Isobel. Eu...
Am terminat cu toate astea.
Da.
Hei.
- Ce s-a întâmplat? - Împachetează-ţi lucrurile. Plecăm.
- Ce? Nu. - Am greşit crezând că putem sta aici.
Este timpul să mergem mai departe.
Dar nu vreau să fac asta. Vreau să rămân.
Nu putem sta aici.
Sunt prea mulţi oameni aici care ştiu adevărul.
- Prea multă istorie. - Pur şi simplu o să renunţi,
ne luăm lucrurile şi ne mutăm?
Nu suntem în siguranţă aici. Ştii asta.
Te rog.
- Asta e despre Jeremy. - Nu.
Este vorba despre mine şi că pot să-mi fac o viaţă.
Te rog, mamă.
Mi-ai dat viaţa înapoi. Încerc doar s-o protejez pe a ta.
Nu pot să te oblig.
Este decizia ta.
Doamne. Eşti încă aici?
- Te aşteptai la altceva? - Nu.
Deci cum a mers treaba?
Totul a fost inutil.
Cred că l-am văzut pe profesor având o criză existenţială.
- Stefan a mâncat? - Credeam că nu-ţi pasă.
- Doar o curiozitate morbidă. - Cred că îşi revine încet.
Are multă vină în el cu care trebuie să se confrunte.
Şi nu ajută că ai petrecut ultimii 145 de ani...
...pedepsindu-l pentru capturarea lui Katherine.
- Asta e vina mea acum? - Nu, nu e vina nimănui.
Spun doar că nu eşti chiar nevinovat.
Misiunea vieţii tale este să-l faci nefericit.
Permite-mi să te întreb ceva.
În cercetarea sufletului şi distrugerea demonilor din trecutul lui Stefan...
...ai reuşit să afli întreaga poveste?
- A zis că sunt mai multe de spus. - Da. Asta e puţin spus.
Damon... Damon.
Spune-mi.
Ce faci? Cine e?
Am adus-o pentru tine. E un cadou.
Ia un loc, te rog.
- Ce ai făcut, Stefan? - Damon, am fost să-l văd pe tata.
M-a atacat.
Nu îmi ştiam puterea. Era sânge peste tot.
Era pe moarte şi sângele era prea puternic.
- Aveam nevoie de el. Trebuia să-l am. - Te-ai hrănit.
Da. Şi a fost incredibil.
Trupul îmi explodează de putere, Damon.
- Nu. - Aud lucruri de foarte departe.
Pot să văd prin întuneric. Pot să mă mişc de parcă e magie.
Şi vina şi durerea, Damon, le pot opri de parcă am un întrerupător.
Katherine a avut dreptate. Există o altă lume acolo.
Katherine e moartă, Stefan.
- Nu există o lume fără ea. - Nu, dar poţi opri şi asta.
- Nu trebuie să mai simţi durere. - Nu vreau asta.
Eşti slăbit. Vei muri în curând. Ai nevoie de asta.
- Vei muri. - Nu, nu pot.
Te rog.
- Nu o să te las să mori. - Nu, nu pot.
Nu te lupta cu asta.
Putem face asta împreună.
De când Stefan a gustat sânge uman prima dată, a fost o altă persoană.
Ar trebui să-i mulţumesc. A fost o călătorie a naibii.
Dumnezeule! A spus că voia să moară.
De aceea nu se hrăneşte. Înţeleg de ce, dar...
Alegerea lui.
Dacă e suficient de prost s-o facă, aşa să fie.
Nu face asta, bine? Nu te preface că nu-ţi pasă.
Unde te duci?
- Hei. - E imposibil să mă strecor pe lângă tine.
Drăguţă încercare, totuşi.
Îmi pare rău că te-am trezit.
Este în regulă.
M-ai trezit pe jumătate.
Ascultă-mă.
- Eu.... - Ce bine este.
La revedere.
Cum te simţi?
Ai avut dreptate.
Este o lume complet diferită.
O putem explora împreună.
Ai obţinut ce doreai. Tu şi cu mine pentru toată eternitatea.
Dar ascultă-mă, frate.
O s-o fac o eternitate...
...de suferinţă pentru tine.
Damon.
Te-ai transformat.
- Ai fi preferat să mă găseşti mort? - Katherine mi-a salvat viaţa odată.
Îi eram datoare. Asta nu înseamnă că aş dori blestemul ei asupra cuiva.
Se simte mai mult ca un cadou.
- Asta se va schimba. - De ce?
Pentru că şi în moarte, inima ta este pură, Stefan.
Simt asta.
Acesta va fi blestemul tău.
Emily, aşteaptă.
Stefan.
Damon mi-a spus restul poveştii.
M-am gândit că s-ar putea să fii aici.
Ar fi trebuit să mor în acea noapte...
...exact aşa cum alesesem.
- Trebuia să-l las şi pe Damon să moară. - Dar n-ai făcut-o.
Şi dacă mori acum, nu va schimba ceea ce s-a întâmplat.
Fiecare persoană care a fost rănită...
...fiecare viaţă care a fost pierdută, totul este din cauza mea.
În noaptea când au murit părinţii mei...
...am renunţat la o seară în familie ca să mă duc la o petrecere.
Am rămas blocată undeva şi au fost nevoiţi să vină să mă ia.
Din cauza asta am ajuns să fim în maşina aia pe podul Wickery.
Şi de aceea au murit.
Acţiunile noastre sunt cele care pun lucrurile în mişcare.
Dar trebuie să trăim cu asta.
Am făcut o alegere, Elena.
Şi din cauza acelei alegeri mulţi oameni au fost răniţi.
Ai făcut o alegere să respingi persoana
în care te-a schimbat sângele.
- Ai făcut o alegere să fii bun. - Nu. Nu face asta.
Persoana aceea a sărit în apă ca să salveze familia...
-...când maşina lor a căzut de pe pod. - Nu face ca asta să fie în regulă.
Aceea e persoana care mi-a salvat viaţa.
- Nu înţelegi, Elena. - Atunci spune-mi.
Mă doare.
Ştiind ceea ce am făcut mă doare şi acea durere...
...acea durere este cu mine tot timpul.
Şi în fiecare zi mă gândesc că dacă...
dacă doar cedez în faţa sângelui, pot opri acea durere.
Ar fi atât de uşor şi mă lupt cu asta zilnic.
Şi sunt atât de înspăimântat că într-o zi
...nu o să mai vreau să lupt.
Data viitoare când rănesc pe cineva...
-...ai putea fi tu. - Nu va exista o dată viitoare.
- Nu ştii asta. - Poate nu ştiu.
Dar ceea ce ştiu...
...este că poţi lua ăsta...
...îl poţi arunca în carieră şi poţi aştepta să răsară soarele.
Sau ai putea păstra acest inel şi să-l pui pe deget.
Şi să continui să lupţi.
Este alegerea ta.
Elena.
- Mulţumesc, Harper. - Cu plăcere.
Annabel ar trebui să se întoarcă în curând.
Nu trebuie să vii cu noi.
Asta nu a fost niciodată casa mea.
Am fost doar un soldat care a fost lăsat să moară.
M-ai salvat. Vin cu tine.
Permite-mi să te ajut cu astea.
Micul băiat pierdut.
- O să fiu la etaj, da? - Bine.
Noapte bună, Damon.
- Mulţumesc. - Nu, Stefan, eu îţi mulţumesc.
Te-ai întors la sângele Bambi, eu sunt ticălosul din nou.
- Totul este în regulă în lume. - Vorbesc serios.
Mulţumesc.
Că ai ajutat-o să aibă grijă de mine.
Nu este vina ta pentru tot ce se petrece pe planetă.
Nu e vina ta pentru acţiunile mele. Sunt ale mele.
Îmi aparţin mie. Nu ai voie să-mi simţi vinovăţia.
Simţi vină?
Dacă aş vrea, este acolo.
Emily a aşteptat până m-am transformat
...ca să-mi spună că a reuşit s-o protejeze pe Katherine.
Nu a dorit ca eu să ştiu despre criptă.
S-a gândit că îmi va influenţa decizia.
Nu a vrut să ne transformăm. A spus că e un blestem.
Vrăjitoare. Te cam judecă.
- De ce nu mi-ai spus? - Nu am vrut ca tu să ştii.
- Pentru că te-am urât şi încă o fac. - Ştiu.
Dar nu pentru că m-ai forţat să mă transform.
Atunci de ce?
Pentru că ea te-a transformat.
Trebuia să fiu eu, Stefan.
Doar eu.
M-am întors.
Mamă.
Nu, te rog, nu mă părăsi din nou. Nu. Trezeşte-te, te rog.
Trebuie să te trezeşti. Nu.
Doamna şerif Forbes, sunt John Gilbert.
Scuze că sun atât de târziu.
Am noutăţi despre vampiri.
Bună, Ric.
Isobel.
JURNALELE VAMPIRLOR vampiri.