בפרקים הקודמים...
מעל מאה שנה חייתי בסוד.
עד עכשיו. אני יודע מה הסיכון, אבל אני חייב להכיר אותה.
אלנה. היא נראית בדיוק כמו קתרין.
אני רוצה אותך לעצמי. -גם הוא.
אבל אני קובעת את החוקים.
תקרא לשריף. תגיד לו שתפסנו ערפד. -אל תיקחו אותה.
יהרגו אותך יחד איתם. -אז תן לי למות.
דיימון, אנחנו נחזיר אותה. -אתה לא חושב שעשית מספיק?
סטפן עדיין שותה דם אנושי.
סטפן. -סטפן.
הדם מוציא ממני את מי שאני.
אני לא אוותר עליך, סטפן. אני מאמינה בך.
תפסיקי!
אני כל כך מצטער. -זה בסדר. אתה תהיה בסדר.
תיזהרו.
תכניסו אותו.
אנחנו חייבים להגיע לכנסייה. הם מחכים לנו.
תקיף אותם משם. אני אסיח את דעתם. לך.
לכאן. יש פה עוד אחד. מהר. תעזרו לי.
תתחמשו.
אין לנו הרבה זמן.
קתרין. קתרין.
אנחנו נחלץ אותך מפה.
דיימון, תזדרז.
לא. לא.
דיימון.
נראה לי שמצאנו אחד, אדוני. נראה לי שמצאנו אחד.
תירו בו! הינה הוא!
תפסנו אותו.
סטפן. סטפן.
סטפן.
אני אוהבת אותך, סטפן.
קשה לי לראות אותו כלוא ככה.
את זאת שכלאה אותו. -אתה עזרת לי.
לא יכולתי להרשות שהוא יסתובב וילעס אנשים
בזמן שתושבי העיירה מחפשים ערפדים, נכון?
לא היה לזה שום קשר לעובדה שאכפת לך ממנו.
זה הקטע שלך, לא שלי.
קתרין ביקשה ממני להכין לך את זה לפני כמה שבועות.
איפה אני? -במחצבה מצפון לעיר.
אחי ואני הבאנו אותך לכאן אמש.
מצאנו אותך מת ביער. -איפה דיימון?
אני... אני... -עוד לא. אתה באמצע התהליך.
אבל איך? אני...
הדם של קתרין היה בגופך כשמתת. -לא. אף פעם לא...
היא הכריחה אותך לשתות אותו במשך שבועות, סטפן.
ודיימון? -לא היה צורך להכריח אותו.
הוא עשה את זה מרצונו.
כשהתעוררתי אמש, לא ידעתי איפה אני.
הלכתי לכנסייה
וראיתי אותם גוררים אותה פנימה.
לאחר מכן הם הציתו אותה,
וכל הכנסייה עלתה באש.
הם הרגו אותה, סטפן.
היא מתה.
הצלחת לגלות מה זה? -לא. מה שזה לא יהיה, זה לא פועל.
פרל לא אמרה עוד משהו?
היא חשבה שהיא גנבה את מצפן הערפדים שלו, אבל זה היה סתם שעון כיס.
ג'ונתן גילברט הזה היה מדען מטורף.
דיברת עם דודך בזמן האחרון? -השתדלתי להתחמק ממנו, למען האמת.
וגם הייתי פה רוב הלילות. -אז תהיי פה גם הערב?
יש בעיה? -כן, את ממש מפריעה.
נתראה מאוחר יותר.
טוב, בנאדם. -נתראה.
הפתעה.
מה את עושה פה? -באתי לקחת את זה.
מערכת שעות?
מחר אני מתחילה ללמוד פה באופן רשמי.
רגע, את צוחקת, נכון? -לא, סוף סוף התשתי את אימא שלי.
אבל למה שתרצי ללמוד בתיכון? זה מעפן.
אני באמת צריכה לענות?
תסבלי את כל זה רק כדי לבלות איתי?
כן, בהחלט.
זה... -מטופש?
מעורר רחמים? מטרידני?
זה מדהים.
הבאתי לך אוכל. מותאם לדיאטה שלך במאה אחוז.
אתה יודע מה יקרה אם לא תאכל. אתה תתחיל להירקב ולהתפורר.
אני לא רעב. -בטח שכן.
אנחנו תמיד רעבים. קח.
הדם האנושי כבר היה אמור לצאת לך מהגוף.
רוצה להסביר לי למה אתה עדיין מרחם על עצמך שם בפנים?
קדימה, תשתה.
טוב, תרעיב את עצמך. מה אכפת לי.
הלו? -זה אלריק זלצמן.
לפני שאנתק, איך השגת את המספר שלי? -זאת תעלומה.
תקשיב, חקרתי קצת על הדוד של אלנה. מעניין אותך?
איך חקרת? -חבר ותיק מ"דיוק"
שלמד קרימינולוגיה.
בוא נגיד שהוא נהיה מומחה בחקירות.
הוא מצא משהו?
ביקשתי ממנו לבדוק את רישום השיחות של ג'ון.
התקשרו אליו ממספר כלשהו.
אותו מספר שאלנה התקשרה אליו כשניסתה להשיג את איזבל.
ואז הקו נותק. -איזבל וג'ון מכירים. ידענו את זה.
התחילו להתקשר אליו ממספר אחר.
ביקשתי מהחבר שלי לאתר אותו. יש לי את הכתובת.
זאת דירה בגרוב היל.
איזבל בגרוב היל? -לא יודע.
אפשר ללכת לבדוק, נראה מה יש שם. -מושלם, תן לי את הכתובת.
כדי שתוכל ללכת בלעדיי? לא נראה לי.
אני לא הולך איתך. ניסית להרוג אותי. -ואתה באמת הרגת אותי.
חכה רגע. מה?
אני אורזת בגדים ובאה. מה שלום סטפן?
מיוסר מהרגיל. חכי רגע.
אתה נוהג. תאסוף אותי בעוד שעה. -סגור.
הוא לא מוכן לאכול.
הוא חייב לאכול. מה הסוג האהוב עליו של...
הסוג האהוב של מה? -דם החיות המועדף עליו?
איכס. -הבדיחות שלך לא עוזרות.
לי הן עוזרות. תזדרזי.
אני לא יכול לשמור עליו כל הלילה. יש לי דברים לעשות.
הייתי אומרת לך להתפגר, אבל...
סטפן אוהב דם של כלבלבים.
גורי גולדן רטריבר עם אוזניים חמודות ושמוטות.
זה מה שהוא הכי אוהב.
סליחה. -דוד ג'ון.
לא ראיתי אותך שם.
רציתי שנדבר. עוד לא יצא לנו לשוחח.
אני בדיוק בדרך החוצה... -זה יהיה קצר.
על מה רצית לדבר?
אני יודע שאת יודעת.
יודעת מה? -זה טיפשי להמשיך להעמיד פנים.
מה אימא שלך הייתה אומרת לדעתך
אם היא הייתה יודעת שאת יוצאת עם ערפד?
איזו מהאימהות?
ג'ונתן גילברט בוודאי סיפר כבר לאבא.
מעניין איך הוא התמודד עם הידיעה על מותנו.
כאילו שאכפת לו. הוא בגד בנו.
הוא חשב שהוא מגן עלינו, דיימון. הוא חשב שהוא מגן על העיר.
אוף, השמש מכאיבה לי בעיניים.
זה חלק מהעניין.
כאבי השרירים, החולשה...
אמילי אומרת שהגוף שלנו מנסה לגרום לנו לשתות דם, להשלים את התהליך.
זה לא יקרה. -זאת הבחירה שלך?
למות? -זאת לא הבחירה שלך?
עשינו את כל זה בשביל להיות עם קתרין.
אבל היא איננה.
אני רק רוצה שזה ייגמר.
איך אתה מרגיש? דיימון אומר שאתה צריך לשתות את זה.
אתה צריך את זה, סטפן.
אתה לא יכול לשרוד בלי זה. -אני לא רוצה לשרוד.
מה?
לא, אל תגיד את זה. -אני מצטער, אלנה.
הספיק לי.
אחרי מה שעשיתי, זה מוכרח להיגמר.
אני רק רוצה שזה ייגמר.
הוא סתם עושה דרמות. הוא לא ירעיב את עצמו למוות.
למה שהוא יגיד דבר כזה?
הוא מתייסר מפני שפגע בנערה ההיא. תגובה אופיינית לסטפן, הקדוש המעונה.
זה יעבור לו. -כן?
כי נראה שהוא סובל מאוד.
גם זה יעבור אחרי שהוא יאכל.
לא התכוונתי לכאב פיזי. -אני יודע למה התכוונת.
תסתדרי פה לבד? אני צריך לצאת לסידורים עם המורה.
המורה? אלריק?
אתם חברים עכשיו? -אין לי חברים, אלנה.
כן...
תישארי פה.
אל תרדי למטה לבד. -אני אהיה בסדר.
את יודעת...
את סומכת עליו יותר מדי בהתחשב בנסיבות.
גם אתה.
אחרת לא היית הולך.
אני לא אתעכב הרבה.
שלום, מר גילברט.
פרל. איזה יופי.
אני חייב להודות שאני מופתע שבאת.
ג'נה אמרה לי שרצית לשוחח איתי על מכירת הבניין פנים אל פנים.
בכל זאת, הסתכנת כשנחשפת בפניי.
אני לא טיפשה, מר גילברט.
ידעת מי אני כשביקשת להיפגש איתי.
דיימון סיפר לי שאתה מחפש את המכשיר שלקחתי מג'ונתן.
אתה בטח מבין שאין לי שום כוונה לתת לך אותו.
לכן רציתי להיפגש איתך. אני מתכנן לגרום לך לשנות את דעתך.
באמת? איך?
באמצעות הקסם של משפחת גילברט.
אני יודע שיש לך חולשה אליו.
אפשר להזמין אותך למשקה?
אז אימך הייתה מאוהבת בג'ונתן גילברט,
והוא בגד בה? -כן.
ועכשיו דודי ג'ון רוצה את המכשיר ההוא
שהיא נתנה לדיימון.
פחות או יותר.
ג'ון אמר שיש יומנים נוספים.
אני בטוח שככה הוא גילה הכול.
אנחנו חייבים לדבר על זה כל הערב? סיפרתי לך הכול.
וחבל שכך, כי שנינו יכולים להסתבך בצרות בגלל זה.
אני לא אגיד כלום.
דודך ג'ון רוצה להרוג אותנו.
את לא יודעת את זה בוודאות.
אני כן.
הוא שונא ערפדים, ג'רמי. -טוב, אני לא.
לא.
אתה משהו אחר לגמרי.
כן? מה אני?
החולשה שלי.
אני לא רוצה שג'נה תפריע לנו באמצע. -ג'נה במטבח.
היא בדיוק פתחה את המקרר. -רגע, את יכולה לשמוע את זה?
איזה מגניב.
זה המקום. לפי הרישומים, שילמו עליו מקדמה של שלושה חודשים.
כאן זה נהיה מסובך. לא בטוח שאצליח להיכנס.
איך זה עובד באמת? תמיד צריך להזמין אתכם להיכנס?
כן, בעל הבית או מיופה הכוח.
בתים שהושכרו לזמן קצר ובתי מלון הם תחום קצת אפור.
צריך לאלתר.
אפשר לא להרוג אף אחד הערב? -למה, הבאת אותי בשביל שאארח לך חברה?
נראה שאין אף אחד בבית.
כן. אני בסדר.
נראה שלא מתגורר פה דייר קבוע.
ריק, אנחנו לא לבד.
בנים, בנים, בנים, זה מספיק.
אני מכיר אותך.
דיימון? -קוראים לך הנרי.
היית בקבר. -כן, אדוני.
מה אתה עושה פה?
אפשר להציע לך משקה, מר גילברט?
תודה, מר סלבטור.
זה לא יארך עוד זמן רב.
ברצוני לוודא כי התיעוד הארכיוני מדויק.
אל תשכח לתעד את האזרחים שנהרגו בכנסייה.
הם לא היו אזרחים, מר סלבטור.
עד כמה שזה נוגע לכולם, הם כן היו.
אתה רשם המועצה, הדברים שתכתוב יועברו מדור לדור.
עדיף שפרטים מסוימים יישארו בינינו.
למשל? -בניי.
הם ייזכרו כקורבנות התמימים של קרב וילו קריק,
לא בשל הבושה שגרמו.
בוודאי, מר סלבטור.
את יודעת, דיימון לא נתן לי ורבנה בזמן האחרון.
אני יכול להגיע לסורגים בשנייה ולהרוג אותך.
כן, אתה יכול,
אבל אתה לא תעשה את זה. -בבקשה, פשוט לכי.
אני לא רוצה שתהיי פה.
מה את עושה? צאי החוצה. -לא.
זה סיכון טיפשי. אני עלול לפגוע בך. -אז אני טיפשה.
אתה צריך לשתות את זה.
אלנה, אם לא תצאי החוצה, את תתחרטי על זה. -תשתה.
אמרתי לך לצאת החוצה!
לא.
אז איך אתה מכיר את ג'ון גילברט?
אנחנו מכירים שנים. הוא חבר טוב. איך אתה מכיר אותו?
פגשתי אותו אחרי שיצאתי מהקבר. הוא עזר לי.
במה? -בהסתגלות.
העולם השתנה לגמרי.
מכוניות, מחשבים, אתרי היכרויות.
יש המון מה ללמוד. הוא עזר לי להשיג את הדירה הזאת.
אתה גר פה לבד או עם עוד מישהו?
זאת דרכו הפאסיבית-אגרסיבית של החבר שלי לשאול
אם אתה מכיר אישה בשם איזבל.
לא. לא, אני לא מכיר אף איזבל. אני מכיר את ג'ון.
הוא החבר האמיתי היחיד שלי.
הוא לימד אותי הכול.
איך להשתמש במיקרוגל, איך להפריד את הכביסה הלבנה.
מה עוד אתה עושה בשבילו? -משגיח על האחרים.
האחרים? -מהקבר.
הם כועסים על משפחות המייסדים שניסו לשרוף אותם בחיים.
לי אין בעיה איתם, אבל החבר'ה מהקבר מחפשים נקמה.
מה ג'ון רוצה מהם? -הוא רק משגיח עליהם.
מוודא שהם לא יסתבכו בצרות. -כזה הוא ג'ון.
תמיד מנסה לעזור.
זה ג'ון.
תן לי לדבר איתו, בסדר? -טוב. כן.
אתה מתכוון לענות? -אני מתכוון לענות?
מה קורה פה?
"בוא לא נהרוג אף אחד הערב."
מילים שלך. אני רק מציין.
אני מתנצל. -אין צורך.
אז תגיד לי, מר גילברט, למה שאתן לך את המכשיר?
כי אני יכול לעזור לך. יש לי קשרים פה.
המועצה אוכלת מכף ידי.
הם עושים כל מה שאני אומר.
אני יודע שאת רוצה לחיות את החלום האמריקני, ואני יכול לעזור לך.
המכשיר לא עובד. למה שתרצה אותו?
זאת ירושה משפחתית. אפשר לומר שאני רגשן.
ג'ונתן הקדים את זמנו.
קראתי ביומנים שלו. הם מפורטים מאוד.
הוא כתב אודותייך. את היחידה שעוררה בו חרטה.
הוא אהב אותך ושנא את עצמו על מה שעשה לך.
אתה משקר. -לא.
בימיו האחרונים הוא כתב כמה הוא מצטער.
את היית האישה היחידה שהוא אי פעם אהב.
אלוהים ישמור. אתם הערפדים כל כך רגשניים.
ג'ונתן גילברט שנא אותך.
החרטה היחידה שלו הייתה שלא תקע לך יתד בלב בעצמו.
נתתי אותו לדיימון. -מה?
נתתי את המכשיר שלך לדיימון. תבקש אותו ממנו בעצמך.
אני בטוחה שהוא ישמח לתת לך אותו.
ואז, מר גילברט, אני מקווה שתירקב בגיהינום.
דבר איתי, סטפן.
למה אתה עושה את זה?
אני מחליט עכשיו את מה שהייתי צריך להחליט לפני שנים.
על מה אתה מדבר?
צריך לשתות דם כדי להשלים את התהליך.
אני יודעת.
הייתי צריך לבחור אחרת.
אלוהים אדירים.
אפילו במותנו אתה מתבייש בנו?
אתה אחד מהם כעת. -לא.
אבא, באתי להיפרד.
ראיתי אותך מת.
היית שם כשירו בנו?
אני לחצתי על ההדק.
הרגת את בניך?
מתם מבחינתי ברגע שהחלטתם לצדד בערפדים.
אני מודה לאלוהים שאימכם איננה כאן כדי לראות את החרפה שהמטתם.
עדיין לא הפכתי לערפד. אני לא מעוניין בכך. אתן לעצמי למות, אבא.
נכון מאוד.
לא. אלוהים, אבא. לא התכוונתי.
תתרחק ממני. -לא, תן לי לעזור לך. בבקשה.
אלוהים. מה קורה לי?
איך את יכולה להסתכל עליי בכלל?
אתה צריך להיות מסוגל לדבר על הדברים האלה, סטפן.
אני צריכה לשמוע אותם.
בוא נעלה למעלה.
נמשיך לדבר על זה. נדבר על זה כמה שתרצה.
את כל כך בטוחה שאני מוכן.
וכשגם אתה תרגיש ככה...
אני אחכה לך למעלה.
מצאת משהו? -לא, חיפשתי בכל מקום.
המקום הזה... המקום הזה נקי.
מצאתי את זה מאחורי הדם במקרר.
אוף, זה היה מבוי סתום.
אל תחמיר עם עצמך, בנאדם.
מה חשבת שתמצא פה?
את איזבל בנעלי בית, מעשנת סיגר?
וואו, אני...
אני מוכרח להפסיק. אני לא יכול...
אני חייב להפסיק לחפש אותה.
באמת? אחרי שנתיים בלבד?
האמת שזו...
גישה די בריאה.
כמה שנים אתה מחפש? -146.
תכננתי להפסיק כשאגיע ל-200.
אף תשובה לא תספק אותי.
כל הזמן נראה לי שאני רוצה לדעת למה ומתי בדיוק
אשתי החליטה שהחיים לצידי לא מספיקים לה.
היא הקסימה אותי, אשתך איזבל.
היא הייתה משכנעת.
היא הייתה חכמה. היה לה ניצוץ בעיניים.
הייתי צריך לדעת שיש בה משהו שונה. קשר כלשהו לקתרין.
בטוח הייתה לי סיבה לא להרוג אותה. -מספיק. אני לא רוצה לשמוע יותר.
אני לא רוצה לבזבז רגע נוסף מחיי בחיפוש אחר תשובות שאני לא מעוניין בהן.
גמרתי עם איזבל. אני...
גמרתי עם כל זה.
כן.
היי.
מה קרה? -תארזי. אנחנו עוזבות.
מה? לא.
זאת הייתה טעות מצידי לחשוב שנוכל להשתקע כאן.
הגיע הזמן להמשיך הלאה.
אבל אני לא רוצה להמשיך הלאה. אני רוצה להישאר.
אנחנו לא יכולות להישאר. יותר מדי אנשים כאן יודעים את האמת.
יש פה יותר מדי היסטוריה.
אז מה, פשוט תוותרי? תכריחי אותנו לארוז הכול ולעזוב?
מסוכן לנו פה. את יודעת את זה.
בבקשה.
זה קשור לג'רמי. -לא.
זה קשור לעובדה שסוף סוף יש לי אפשרות לבנות לעצמי חיים.
בבקשה, אימא.
החזרת אותי לחיים. אני רק מנסה להגן עלייך.
אני לא יכולה להכריח אותך.
ההחלטה היא שלך.
אלוהים. את עדיין פה?
חשבת שלא אהיה פה? -לא.
איך היה בסידורים?
מיותר.
אבל נדמה לי שראיתי את המורה חווה משבר קיומי.
סטפן אכל כבר? -חשבתי שלא אכפת לך.
תקראי לזה סקרנות חולנית.
נראה לי שהוא בדרך הנכונה.
אבל הצטברה לו הרבה אשמה שהוא צריך להתמודד איתה.
וזה לא עוזר שבמשך 145 השנים האחרונות
הענשת אותו בתפיסה של קתרין.
עכשיו אני אשם? -לא, אף אחד לא אשם, דיימון.
אני רק אומרת שאתה לא בדיוק שה תמים.
שמת לעצמך מטרה לאמלל אותו.
אני רוצה לשאול אותך שאלה.
במשך כל החיפוש העצמי הזה וגירוש השדים מעברו של סטפן,
יצא לך לשמוע את שאר הסיפור במקרה?
הוא אמר שזה לא הכול. -כן, בלשון המעטה.
דיימון.
ספר לי.
מה אתה עושה? מי זאת?
הבאתי אותה בשבילך. זאת מתנה.
שבי, בבקשה.
מה עשית, סטפן? -דיימון, הלכתי לבקר את אבא.
הוא תקף אותי.
לא הייתי מודע לכוחי. היה דם בכל מקום.
הוא גסס, והתאווה לדם גברה עליי.
הייתי זקוק לו.
הייתי מוכרח לשתות אותו. -שתית.
כן. וזה מדהים.
כוח מתפרץ ממני, דיימון.
לא. -אני שומע למרחקים.
אני רואה בחושך. אני מהיר כמו שד.
והאשמה, הכאב... דיימון, אני יכול לכבות אותם כמו בעזרת מתג.
קתרין צדקה. זה עולם אחר לגמרי, דיימון.
קתרין מתה, סטפן.
העולם לא קיים בלעדיה. -לא, אתה יכול לכבות גם את זה.
אתה לא חייב להרגיש כאב יותר.
אני לא רוצה.
אתה חלש. בקרוב תמות. אתה זקוק לזה.
אתה תמות. -לא. אני לא יכול.
בבקשה.
לא אתן לך למות. -לא. אני לא יכול.
אל תילחם בזה.
אנחנו יכולים לעשות את זה ביחד.
ברגע שסטפן טעם דם אנושי, הוא השתנה.
אני מניח שעליי להודות לו. עשיתי חיים משוגעים.
אלוהים. הוא אמר שהוא רוצה למות.
בגלל זה הוא לא מוכן לשתות. עכשיו אני מבינה למה, אבל...
זאת הבחירה שלו.
אם הוא טיפש מספיק בשביל לבחור כך, בעיה שלו.
אל תעשה את זה. אל תעמיד פנים שלא אכפת לך.
לאן את הולכת?
היי.
נהיה בלתי אפשרי להפתיע אותך.
אבל ניסיון יפה.
סליחה שהערתי אותך.
זה בסדר.
לא הערת אותי לגמרי.
תקשיב.
אני... -זה נעים.
שלום.
איך אתה מרגיש?
צדקת.
זה עולם חדש לגמרי.
נוכל לחקור אותו ביחד.
קיבלת מה שרצית. חיי נצח לשנינו.
אבל זה העניין, אחי.
אני אוודא שיהיה לך נצח
של סבל.
דיימון.
השלמת את התהליך.
היית מעדיפה למצוא אותי מת?
קתרין הצילה את חיי פעם.
היה לי חוב כלפיה.
אבל לא הייתי מאחלת את הקללה הזאת לאיש.
אני מרגיש שזו מתנה.
זה ישתנה. -ולמה זה?
כי אפילו במותך יש לך לב טהור, סטפן.
אני מזהה זאת בך.
זאת תהיה הקללה שלך.
אמילי, חכי.
סטפן.
דיימון סיפר לי את המשך הסיפור.
תיארתי לעצמי שאמצא אותך פה.
הייתי צריך למות באותו ערב,
כפי שבחרתי.
הייתי צריך לתת גם לדיימון למות. -אבל זה לא קרה.
ואם תמות עכשיו, זה לא ישנה את מה שקרה.
כל האנשים שנפגעו,
כל החיים שאבדו, הכול בגללי.
בערב שבו הוריי מתו,
הברזתי מבילוי משפחתי והלכתי למסיבה.
בסופו של דבר נתקעתי בלי דרך לחזור הביתה והם נאלצו לבוא לקחת אותי.
לכן נסענו בגשר ויקרי.
וזאת הסיבה שהם מתו.
המעשים שלנו מניעים תהליכים,
אבל אנחנו צריכים לחיות עם ההשלכות.
בחרתי בדרך מסוימת, אלנה,
והרבה אנשים נפגעו בגללה.
אבל בחרת גם לעצור ולהדוף את האדם שנהיית בגלל הדם.
בחרת להיות טוב, סטפן. -לא. בבקשה אל תעשי את זה.
זה הבחור שקפץ למים כדי להציל את המשפחה
שמכוניתה סטתה מהגשר. -אל תנסי להצדיק את זה.
זה הבחור שהציל את חיי.
את לא מבינה, אלנה. -אז תסביר לי.
כואב לי.
כואב לי לדעת מה עשיתי, והכאב הזה...
הכאב הזה מלווה אותי תמיד.
ובכל יום, אני חושב שאם רק...
אם רק איכנע לדם, הכאב הזה ייפסק.
זה יהיה עד כדי כך קל. ובכל יום, אני נלחם בזה.
ואני מת מפחד שיום אחד
לא ארצה להילחם יותר, אלנה.
בפעם הבאה שאפגע במישהו,
זאת עלולה להיות את. -לא תהיה פעם נוספת.
את לא יכולה לדעת את זה. -אולי לא.
אבל מה שאני כן יודעת
זה שאתה יכול לקחת את הטבעת,
לזרוק אותה למחצבה ולחכות שהשמש תזרח.
או שאתה יכול לקחת אותה ולענוד אותה,
ולהמשיך להילחם.
החלטה שלך.
אלנה.
תודה, הרפר. -על לא דבר.
אנאבל אמורה לחזור בכל רגע.
אתה לא חייב לבוא איתנו אם אתה לא רוצה.
זה מעולם לא היה הבית שלי, גברת פרל. הייתי רק חייל שננטש למוות.
את הצלת אותי. אני בא איתך.
תן לי לעזור לך.
הילד האבוד.
אני אהיה למעלה, בסדר? -בסדר.
לילה טוב, דיימון.
תודה. -לא, סטפן, תודה לך.
חזרת לשתות את הדם של במבי, ואני חזרתי להיות האח הגדול והרע.
הסדר שב על כנו. -אני רציני.
תודה...
שעזרת לה לטפל בי.
אתה מתייסר מדי. לא הכול קורה באשמתך.
אתה לא אשם במעשים שלי. אני אחראי להם.
הם שייכים לי. אין לך רשות לשאת באשמה שלי.
אתה מרגיש אשמה?
אילו רציתי, הייתי מרגיש. היא שם.
אמילי חיכתה עד שאהפוך לערפד
ורק אז סיפרה לי שהכישוף שנועד להגן על קתרין הצליח.
היא לא רצתה שאדע על הקבר.
היא חשבה שזה ישפיע על ההחלטה שלי.
היא לא רצתה שנהפוך לערפדים.
היא אמרה שזאת קללה.
מכשפות. כאלה יצורים שיפוטיים.
למה לא סיפרת לי? -כי לא רציתי שתדע.
כי שנאתי אותך. אני עדיין שונא אותך.
אני יודע.
אבל לא מפני שהכרחת אותי להפוך לערפד.
אז למה?
כי היא הפכה אותך.
היא הייתה אמורה להפוך רק אותי, סטפן.
רק אותי.
חזרתי.
אימא.
לא, בבקשה אל תעזבי אותי שוב. לא. בבקשה תתעוררי.
את חייבת להתעורר. לא.
שריף פורבס, מדבר ג'ון גילברט.
מצטער על השעה.
יש לי עדכון לגבי הערפדים.
שלום, ריק.
איזבל. span>