Az előző részekből:
Több mint egy évszázada titokban éltem. Mostanáig.
Tudom, veszélyes, de meg kell ismernem.
Az alapító családok tagjaként aggasztó hírekről kell beszámolnom.
- Ő is Gilbert? - Elena nagybátyja.
Polgármester úr, igaz? A nevem Pearl.
- Üdv! - A lányom, Anna.
Tán léteznek vámpírok. De mások, mint amilyennek hisszük őket.
Nem bírod a vért, Anna?
A halottkém drogtúladagolásnak nyilvánította Vicki Donovan halálát.
- Te sem hiszed, hogy így volt. - Hagyd az egészet!
Titkolsz valamit előlem?
Itt a csuklóm. Vérre van szükséged.
Olyan éhség kínoz, amilyet még
soha életemben nem tapasztaltam.
Nem akarom, hogy ilyennek láss.
Nem akarom, hogy lásd, ilyen is tudok lenni.
Szép kocsi.
Gondoltam, ideje kihozni a garázsból.
Nem is mondtad, hogy visszajössz a suliba.
Reggel úgy felébredtem, hogy remekül éreztem magam,
és gondoltam ideje visszatérni a régi kerékvágásba.
Szóval jól vagy?
- Nem vágysz már vérre? - A nehezén túl vagyok.
Szóval minél több időt veled szeretnék tölteni.
Én nem ellenzem.
És kösz,
hogy átsegítettél a nehezén.
Szívesen.
- Elkésünk. - Jó, nekem még
hoznom kell a cuccaimat, de jövök.
- Menj csak előre. - Rendben.
VÁMPÍRNAPLÓK
Mystic Falls Alapítói Ház
Betörtek a kórház vérbankjába. Hozzányúltak a készlethez.
Vagyis loptak belőle?
Épp hogy észrevettük. A készletlistát átírták,
és az ügyeletes állítja, nem ő változtatott rajta.
Vagyis a vámpír szuggerálta,
- hogy elrejtse a lopást. - Értettem.
Jó, hogy John előzőleg felhívta a figyelmet a szomszédos megyében
- történt lopásokra. - Hála az égnek itt van John.
A biztonságiakat értesítettük, adtunk nekik vasfüvet is,
hogy többet ne fordulhasson elő.
Van egy jobb ötletem. Ha Damonnal kiötlünk valamit,
megtalálnánk az elkövetőket.
Őszintén szólva, elkél a segítség. Kérdés, ön hajlandó-e rá?
- Hát persze. Ha ezzel segítek. - Jó kis csapat lennénk.
Igaz, Damon?
A város biztonsága érdekében bármit megteszek.
Még akkor is, ha önnel kell.
Jól van.
Ezen a héten félretesszük a világtörténelmet,
és a helyi história kerül elő az Alapítók Napja kapcsán.
A közösség vezetői ezt fontosabbnak tartják, mint a második világháborút.
Hát istenem, ez van.
- Bocsánatot kérek. - Úgy tűnik, ma teltházunk van.
Üdv újra itthon, Bonnie.
Na tehát, az Alapítók Napja.
Mi is a jelentősége ennek az eseménynek?
Nos, ha szemügyre veszitek e csudás diorámát,
melyet egész éjjel, nem kevés fáradozással...
Nahát, micsoda haladás. Megtanultál csengetni?
- Anyám kérésére jöttem. - Nem inkább ellenére?
Sajnálom, amit a többiek Stefannel műveltek.
Hogy elrabolták és megkínozták. Erre egyikünk sem számított.
Egy fedél alatt éltetek félkriptányi rohadt mérges vámpírral.
- Mégis, mire számítottatok? - Anyámat is megviselte.
Megpróbálták átvenni tőle a vezetést.
- Miért nem ő jött ide? - Nem igazán tud bocsánatot kérni.
Micsoda véletlen. Én nem tudok megbocsátani, úgyhogy szevasz.
Ha továbbra is etetni akarjátok a fattyakat,
ne lopkodjátok végig a kórházakat,
mert rajta vannak az ügyön.
Én már vagy egy hete a kórház közelében sem voltam.
- Mondd a többieknek. - A többiek elmentek.
- Tényleg? Hova? - Nem valók ide.
Azok után, ami történt, anyám elzavarta az összeset.
Csak Harperrel maradtunk.
Bonnie.
- Szia! - Szia.
Már óra után beszélni akartam veled, csak elrohantál.
- Hogy vagy? Mi van a családdal? - Megvannak. Úgy, ahogy.
Mindenkinek hiányoztál.
Egy csomó dolog volt a nagyi temetésével.
És mikor mondtad, hogy a kriptavarázslat nem sikerült,
vissza se akartam jönni.
Remélem, megérted, miért hívtalak.
Szólni akartam, mielőtt hazajössz.
Értem én, csak nem jött jól.
- Elhiszem, hogy nehéz. - Bonnie!
De tök jó, hogy itt vagy!
Mondjuk mindennap beszéltünk, de akkor is.
- Hogy vagy? - Kösz. Most már jobban.
Jó újra itthon, csak legyen, ami lefoglal.
Hát az meglesz, mert totális ruházati beavatkozásra van szükség.
Segítened kell kiválasztanod az estélyimet az Alapítói Táncra.
Alapítói Tánc? Lemaradtam valamiről?
Tudod, Miss Mystic Falls megválasztása.
Ma jelentették be, és te is meg én is indulunk.
Tényleg, olyan régen neveztünk, hogy el is felejtettem.
Akkor visszalépsz?
Nem lehet.
Nem?
Még az anyukája kérte, hogy induljon.
Milyen volt a suli?
Jó.
Igen? Minden a régi?
Semmi újdonság? Zaftos pletykák?
Nagyon kíváncsi vagy. Mire?
Lazább vagy mostanában. Kevesebb homlokráncolás.
Fürgébb vagy.
Ami szerinted azért van, mert megint ittam emberi vért.
Nem akarok kérkedni, de szívesen vállalom a felelősséget
az új, jobb fej énedért.
- Jó, én meg nem akarlak lelombozni, de tiszta vagyok. - Ezt nem adod be.
Akár hiszed, akár nem, így igaz.
Stefan, ne nézz hülyének.
Az elmúlt másfél évszázadon át mintha be lettél volna nyugtatózva.
És most be akarod mesélni, hogy a másodvirágzásodhoz
az emberi vérnek semmi köze?
Tiszta vagyok.
Hazudsz.
Gondolj, amit akarsz.
Bocs, hogy csak most szólok.
Kiment a fejemből a verseny, az meg pláne, hogy jelentkeztem.
Szívesen elkísérlek.
Anyu odavolt az Alapítók Napjáért.
Ő is volt egyszer Miss Mystic.
Miatta akartam csak elmenni.
Tök jó lesz, mulatunk egyet.
Rendben. Holnap megbeszéljük.
- Szeretlek. - Én is téged.
Nahát.
Nem csak tolvaj, hazug is.
És mikor akartad megosztani?
- Tessék, vegyél belőle. - Nem. Azt, hogy zugvérivó lettél.
Megint vért iszom, és? Eddig te tukmáltad rám, most mi a bajod?
- Felelősséggel fogyasztom. - Felelősséggel?
Kiraboltál egy kórházat!
És akkor mi van?
Semmi. Igyad, tőlem.
Csak tudod, ez így elég feltűnő.
Ilyen alapon odaállhatnál a seriff elé is, hogy megcsapold.
A tetteim rossz fényt vetnének rád?
Te szegény, most mit érezhetsz?
Te, és Elenának hogy tetszik az új éned?
Ettől én még ugyanaz maradtam.
- Hát hogyne. - Ennél fogva, nincs miről tudnia.
Évekig emberi vér nélkül éltél.
- Ha nem tudsz uralkodni... - De tudok.
Figyelj már, kinek mondod! Én ebben élek.
Mint Jekyll és Hyde. Egy rossz pillanat, és elszállhatsz.
És most nem azon kéne aggódnom, hogy mikor szállsz el.
Tudom, hogy kínzó ezt látnod.
De jól vagyok. Oké? Teljesen.
Úgyhogy kérlek, tégy egy szívességet:
szállj le rólam.
Az idei királynő az évforduló miatt a 150. Alapítónapi Gála
főszereplőjévé lép elő.
Ám mielőtt megkoronáznánk a nyertest, szeretnénk többet megtudni rólatok.
A városszépítési tanács tagja vagyok, önkéntes az ingyenkonyhán...
Idén nem tudtam részt venni túl sok közösségi munkában.
A környezetvédelmi kampányt idén én szerveztem.
Magam alatt voltam, így sok mindenről lecsúsztam.
Szerintem nyugodtan nyerhetek kétszer egymás után.
Meglepett, hogy beválogattak, mert nem alapító családból származom.
Tudom, micsoda megtiszteltetés, így nagyon komolyan veszem.
Részt vettem az újrahasznosító programban, az éves tombolát szervezem.
Ez a büntetésem az ittas vezetésért, de ugyanolyan elkötelezetten végzem.
Az édesanyámnak igen fontos volt.
Hitt a közösségben, a családban, becsületben és hűségben.
És mindezt rám hagyta.
- Adj isten, kolléga! - Mit akar?
Megkérdezni, miért nem hív vissza.
A legtöbben vennék a célzást.
Hol kezdjük a vámpírokat keresgélni?
Minek a színház? Nem a vámpírvadászat érdekli.
- Hiszen velem beszélget. - Már hogyne érdekelne.
Isobel mit szólt ehhez? Hiszen ő is az.
Isobellel közösek az érdekeink.
A néhai Jonathan Gilberttől ellopott valamit egy vámpír.
A vámpír benn égett a templomban, vagyis Jonathan azt hitte.
A tárgy pedig örökre elveszett.
Csak éppen a vámpírok nem haltak meg, igaz?
Egy kriptában voltak, ahonnan,
hála magának, kiszabadultak, és velük a keresett tárgy is.
- Ami micsoda? - Csak az számít, hogy nekem kell.
És maga segít megszerezni, ha félti a titkát.
Minek akar belerángatni, John?
Azt sem tudom, mi az a tárgy, pláne, hogy kinél van.
Ugyan már, Damon. Maga is itt volt akkor.
Ismeri őket, tudja, hogy néznek ki.
Jonathan jóban volt egy hölggyel, akiről kiderült, hogy vámpír.
A neve Pearl.
Így már rémlik?
Ebben én nem veszek részt.
Kifelé! Tűnés!
- Jól meggondolta? - Csak azért mentem bele ebbe,
mert azt gondoltam, elvezet Katherine-hez.
De látom, gőze sincs, hol van Katherine, mert ha lenne,
akkor tudná, hogy ők Pearllel legjobb barátnők voltak.
Látja, maga sem tud mindent, igaz, John?
Elmondom a Tanácsnak, mi maga.
Hajrá! Megölöm mindet, aztán letépem a gyűrűs ujját,
és megölöm magát is.
Világosan beszéltem?
Köszöntjük a partnerünket.
Koncentrál. Jobb kéz fel.
Flörtölünk a tekintettel.
Bal kéz felemel.
- Ez tök röhejes. - Mindkét kéz.
Neked az, mert nem tudod, hogyan kell.
Bocs, hogy még nem éltem, mikor ezt a táncot kitalálták.
Nem! Ne, ne! Itt még nincs érintkezés.
Egyelőre csak az egyszerű közelséget élvezzük.
- Nagyon jó, Amber! - Köszönöm, Mrs. Lockwood.
Szerintem az egyszerű közelség uncsi.
- Látom, ma jó passzban vagy. - És az baj?
Inkább legyek borongós és szenvelgő?
- Nem panaszkodtam. - Semmi tapi!
A Fell tesóknak esélyük sincs.
Amber Bradley csak azért lesz ott,
hogy ne mondhassák, hogy csak alapítókat vettek be, pedig de.
Tehát marad Elena.
És övé a sok szánalomszavazat, hiszen a szülei meghaltak.
- Ezzel nehéz versenyezni. - Milyen kedves
- és érző szívű vagy. - Ne haragudj.
Neked ez biztos lényegtelennek hangzik a történtek után.
Semmi baj, nyugi. Nyerni akarsz.
A nagymamám is Mystic szépe volt. Meg a nővérei is.
Egyedül anyám nem örökölte a szépségüket. Nekem ez fontos.
És meg is érdemlem.
Bonnie! Szia!
Szia! Hogy vagy?
Megkértem Bonnie-t, hogy helyettesítse Mattet, mert ő dolgozik.
Bonnie, van egy perced?
Csak fél órám van a próbára.
Csak egy perc.
Légyszi!
- Kérlek, mondd el, mi a bajod! - Emiatt ne aggódj.
Mi az, hogy ne aggódjak?
Három szót nem beszéltünk még, Stefanra meg rá sem nézel.
Ő a gond? Stefan?
Figyelj!
Elena, én nem tudom megjátszani, hogy minden rendben van.
Nagyi meg akart védeni mindannyiunkat a kriptába zárt vámpíroktól.
Mégis kiszabadultak. Vagyis a semmiért halt meg.
Annyira sajnálom, Bonnie!
- Hogy tehetném jóvá? - Hát ez az.
Semmit sem tehetsz.
Őket okolom, Elena. Stefant és Damont.
De nem foglak olyan helyzetbe hozni, hogy válassz közülünk.
Csak nekem most nehéz.
Tudod?
Passzold!
Maradj rajta!
Szép volt!
Ez az!
Mi van, vérzik?
Nem vészes.
Kibírod.
Stefan.
- Jól vagy? - Igen. Bocsánat.
Csak...
Kicsit elszédültem.
- Szia! Hallom, te vezetsz. - Helló! Igen, én.
Várj, megfogom.
Kösz.
Mondd csak,
mi van Stefannel?
- Mi lenne? - Olyan feszült.
Zűrös időszaka volt.
De lassan helyreáll.
Alaric? Szevasz, haver!
- Hát te? - Én vagyok a sofőr.
Azt hittem, én viszlek.
Nem kell. Rickel megyünk.
- Megvagyunk? - Jeremyt hozhatod.
Királynői babérokra törsz?
Néha kényelmetlen magassarkúval lehet beilleszkedni.
Emlékszem erre az eseményre 1864-ben.
Én is neveztem volna, mikor az egész elkezdődött.
Az a fájó múlt.
Nem akarsz inkább elmenni, mielőtt tovább kötözködnél?
John Gilbert szerint anyukád ellopott valamit
idősb idősb Jonathan Gilberttől 1864-ben.
És téged használ futárként?
Nem tudom, mi lehet az, de nem szabad, hogy hozzá kerüljön.
Megkérdezhetem.
Kifejtetted, hogy nem bízol bennünk. Miért erőltessem a dolgot?
Mert amíg John Gilbert itt ólálkodik, nem lesz nyugtotok.
Tudd meg, mi az. Ő lelép. Berendezhetitek a kérót.
Kösz, hogy segítesz.
Majd akkor köszönd, ha nem égettem le a hajad.
Eszembe jutott, amikor anyu előrukkolt ezzel az ötlettel.
- Mennyire várta ezt. - Ahogy te is, ha jól rémlik.
Így van. Mert ő jópofa bulinak állította be.
Sok minden megváltozott.
Sajnálom, de már késő visszakozni.
Dehogy visszakozom. Csak...
Vele sokkal jobban élvezném.
Annyi biztos, hogy a hajad jobban járna, ha itt volna.
Felveszem a ruhámat.
Vigyázz azzal! Fel ne gyújts valakit.
Szörnyen festesz.
Tényleg egy hónapon keresztül ilyen banzájokra kell járkálnom?
Be kell nyelni. A Gilbert névvel jár.
Tényleg, mondtad, hogy sokat tudsz a családunkról.
Az ősünk, Jonathan Gilbert, milyen figura volt?
Termékeny író, őrült feltaláló. Miért kérded?
Olvastam a naplóját.
Valóban?
Aha, apu cuccai között találtam.
Hát ez érdekes. A legtöbbet elzárták.
- Több is van? - Jonathan egész élete papíron van.
Egészen a megkeseredett, részeges, őrült leépülésig.
- Az öregnek volt baja. - És te olvastad őket?
Belelapozgattam.
És mit gondolsz az irományairól?
Egy eszelős tébolyult szövegelései, természetesen.
Nagyon csinos lány.
Igen. Egy barátom. Megyek is.
Valami baj van, Amber?
Csak nem bírom a felhajtást.
Pánikrohamok törnek rám.
Kimenjek? Egyedül lennél?
Inkább én megyek ki levegőzni.
Szia!
- Nem szabad bejönnöd. - Beszélnünk kell.
És pont most muszáj?
Máskor örültem volna annak, amit el kell mondanom,
de mivel kínos helyzetbe hozhat engem is, muszáj sopánkodnom.
Miről van szó?
Stefan ugyanúgy embervért iszik.
- Micsoda? - Igen.
Egy hónapja még örültem volna. De most a Tanács lesben áll,
úgyhogy nem kéne felhívni magára a figyelmet.
Láttam rajta, hogy feszült, de azt mondta, ez normális.
Egy hűtőnyi vérbankból lopott cuccot rejteget a házunkban.
Édes istenem!
Fogalma sem lehet, hogy mi a normális, miután az egész léte nem az.
Egy vámpírnál az a normális, ha vért iszik.
Egész életében küzdött ellene, ahelyett, hogy uralkodna rajta.
Úgyhogy most ez uralkodik felette.
Nem hiszem el. Stefan nem lehet ilyen.
De Stefan ilyen, ha embervért iszik. Bármit megtesz és mond,
mert nem akar vele leállni.
Hidd el!
Anna.
Mit akarsz?
- Most ne légy már ilyen! - Miért ne?
Kihasználtál, hogy átváltoztassalak,
- mert mással akartál lenni. - Nem használtalak.
Tényleg? Akkor minek nevezed?
Szerintem nem gázabb, mint azért barátkozni velem,
hogy anyádat megitathasd a véremmel.
Erről honnan tudsz?
Nem lényeges.
Nagyon is az.
- Mit tudsz még? - Mindent.
Mindent tudok.
Az egész az én hibám. Én itattam a véremmel.
Ti meg mit csináltok itt?
Csak meséltem Elenának a legújabb hobbidról.
- Miről szövegelsz? - Tudok a vérről, Stefan.
Na jó, én mentem piálni.
Elmondtam volna.
Mikor?
Jól vagyok.
Tényleg. A vérivás nem változtat semmin.
Téged megváltoztat.
Miért? Mert eltitkoltam előled?
Ugyan már, Elena!
Ahogyan reagálsz rá, csodálkozol, hogy nem szóltam?
Te ilyenkor hallod is magadat?
Vért loptál és hazudtál.
Szerinted ez így rendben van? Hát nagyon nincs, Stefan.
Szóval Damonnal lelepleztétek a nagy turpisságot.
Engem nem Damon érdekel. Hanem ami veled történik.
Tudom. Ezért mondom, hogy jól vagyok!
Teljesen!
Kérlek, ne csináld! Elena, én azt hittem,
hogy bízol bennem!
Elena, megvagy? Máris kezdünk.
- Igen, egy fél perc. - Még fel sem öltöztél!
A kísérők odalent várnak, Stefan.
Francba! Ezer bocsánat!
Tina Fell kisasszony,
kísérője Bartholomew Whitmore!
Amber előkerült már?
Látod valahol Stefant?
Nem, csak a béna helyettes kísérőmet.
- Hogyhogy nem Matt? - Nem engedték el a munkából.
- És Stefan hova lett? - Nem tudom.
Elnyelte a föld. Gőzöm sincs.
Mit művelek?
Sosem szabadott volna ezt bevállalnom.
- Hogy érted? - Megkeresem Stefant.
Én nem vagyok ilyen. Már nem.
Na nem, azt már nem.
Lett volna alkalmad visszalépni.
Aminek én örültem is volna,
mert esélyem sincs ellened.
Elena, azért vagy itt, mert anyukádnak ez fontos volt.
Caroline Forbes kisasszony, és kísérője, Jeffrey Lockwood Hamilton!
Elena, te jössz!
-Lekésed Elena bevonulását. - Kit érdekel?
Tényleg nem tudja, hogy olvastad a naplóját?
Ő is szokott sunnyogni, úgyhogy én is.
És most mi a terved?
Most, hogy minden titkát tudod.
Nem tudom.
Az egyik felem dühös,
amiért hazudott Vickiről,
kitöröltette az emlékeim,
de valahol örülök is.
Mert...
tényleg nem így akarok Vickire emlékezni.
Mint szörnyetegre?
Nem, mint valakire, aki bántott volna.
Eleinte tényleg
csak anyám miatt volt rád szükségem.
De aztán ez változott.
Az együtt töltött idővel.
Soha nem ártanék neked.
Most már. Ugye tudod?
Igen, tudom.
- Hová viszel? - Nem tudom.
Várnak a versenyen.
Nem, nem várnak.
Itt van dolgod a parkolóban, velem.
A parkolóban van dolgom.
Ne haragudj!
Bocsáss meg!
Nem igazán vagyok formában. Kissé feszült vagyok.
Emberi cuccot ittam, és durván a fejembe szállt.
És ő is tudja.
Nem szabadott volna megtudnia. Nem akartam. És most vége...
Szomorúnak tűnsz.
Nem vagyok szomorú.
Kegyetlenül éhes vagyok.
Elena Gilbert kisasszony,
és kísérője, Stefan Salvatore.
- Hol van Stefan? - Nem tudom.
- Mit keres vele Damon? - Fogalmam sincs.
- Most mit csinálunk? - Egyelőre átvészeljük a táncot.
Én nem bántok embereket. Soha. A jobb testvér vagyok.
Bántani akarsz?
Megölni téged.
Átharapni a bőröd,
és kiszívni a véredet.
Ami idebent
lüktetve folyik.
Itt, a nyaki ütőérnél.
Ha jó helyen szúrod meg, irányíthatod a vér erősségét.
Érdemes gyakorolni,
mert akkor nem fröccsen szét mindenfelé, így nem vész kárba.
Mire vársz hát?
Ha most megteszem,
ha elgyengülök, nincs visszaút.
Akkor hagyd.
Csak egy kóstolót szeretnék.
Nem kell több, csupán egy korty.
Egy kóstoló.
- Hol van Amber? - Nem láttam.
Mielőtt győztest hirdetnénk, szeretném megköszönni
az ifjú hölgyeknek a közösség érdekében tett erőfeszítéseiket.
Nem szaporítom a szót. Nagy megtiszteltetés
kihirdetnem a legújabb Miss Mystic Fallst: Caroline Forbes kisasszony!
Gratulálok!
Tényleg én?
Véres az üveg.
Hívja Damon Salvatore-t.
Nem tehetem.
- Most mi a baj? - Nem szabad.
Nyugi.
Annyira nem fájt. Csak legközelebb ne ilyen erősen.
Ez nem igaz, atyaég, nem bírom abbahagyni.
Nem bírom.
Miért nem félsz tőlem?
Azt mondtad, nem kell.
Mi a neved?
Amber.
Figyelj rám, Amber!
Rettegj tőlem!
És rohanj, ahogy bírsz! Megértetted?
Fuss! Rohanj! Menj!
Megtaláltátok?
A mosdóban dulakodás jeleit találtuk.
Vér is van.
- Az a lány pedig nincs sehol. - Úristen!
Nem bánthatta Ambert! Kizárt.
Megkeressük. Rendben? Hozd a kabátod. Gyere.
- Azt mondtad, fussak! - Meggondoltam magam.
Stefan!
Stefan.
Próbálj lehiggadni, kérlek!
Semmi baj, hallod?
Lélegezz mélyeket!
Stefan, ne csináld!
Semmi baj!
Stefan.
Nem emlékszik semmire.
Szerencse, hogy a lányok erre jöttek. Elvérezhetett volna.
Nem láttatok semmit?
Nem. Mikor megtaláltuk, hívtuk Damont.
- Rendbe jön, ugye? - Úgy néz ki, igen.
Menjetek vissza. Damonnal már megoldjuk a többit.
- Igen. - Rendben.
- Nem látták a harapásnyomokat? - Nem. Nem engedtem közelebb őket.
De a vértől egyébként sem látszik.
- Bonnie, beszéljük meg! - Nincs mit megbeszélnünk.
Bonnie, az istenért!
Mondtam, nem várom el, hogy válassz.
De magamtól ez a minimum.
Szépen kérlek, hagyj békén!
- Jer, mehetünk? - Egy perc!
Ki az a lány Jeremyvel?
A barátnője, Anna.
- Mit tudsz róla? - Miért érdekel?
Csak kérdeztem, mert látszólag kedveli.
Nem olyan rég költöztek ide
az anyjával, Pearllel.
Akiket olyan csúnyán igyekszel megakadályozni a házvásárlásban.
Az anyja neve Pearl?
Igen, mert?
Azt hiszem, róla már mindent tudok.
De jó, hogy itt vagy. Elő kell állnom a kocsival.
Mi a baj?
- Na jó, ez mára tényleg sok. - Beszélnünk kell.
Semmi kedvem. Így is eléggé ramaty volt ez a nap.
Hallom, keresel valamit, amit Jonathan Gilberttől vettem el.
Mégpedig?
- Mi ez? - Jonathan rabja volt
a találmányainak. Elárulta,
hogy alkotott egy szerkezetet,
amivel be lehet azonosítani a vámpírokat.
- Ami a zsebórája volt. - Mint később kiderült, igen.
De nem azt loptam el.
A hibámra akkor döbbentem rá, mikor aznap éjjel megláttam nála,
és elhurcoltak,
mert a mutatója rám irányult.
- Akkor ez mi? - Fogalmam sincs.
De már a tiéd.
- Cserébe mit kérsz? - Semmit.
A lányom szeretne itt maradni.
Én is.
Nem bízol bennünk, és jó okkal.
Tekintsd ezt engesztelésnek.
Nem kéne itt lenned.
Tudom.
Most már tudod.
Az nem te voltál.
De bizony, teljesen én.
Szörnyeteg, ragadozó. Ez vagyok, Elena.
A vér miatt.
A vér kihozza a valódi énemet.
Ha nem hiszed el, ostoba vagy.
De tudom, hogy ez nem te vagy.
Ki akartam szívni minden cseppnyi vérét annak a lánynak.
- Nem. - Ilyen vagyok, Elena.
Nem, hiába is ijesztgetsz.
- Miért kockáztatod? Minek jössz ide? - Mert miattam van.
Az én hibám. Miattam ittál vért.
Nem, csak ráébresztettél arra, hogy mi vagyok!
- De nem ez vagy! - Ne okoskodjál már!
És ne gyere közelebb!
- Nem hagyom ennyiben! - Elég.
Nem hagylak cserben, mert én hiszek benned!
Fejezd már be!
Ne haragudj.
Semmi baj.
- Miért történik ez velem? - Nyugodj meg, Stefan!
Nyugodj meg!
Ne félj.
Nem lesz semmi baj.
Biztos ez legyen?
Igen.
Az is lehet, hogy nem sikerül.
Muszáj neki.
Nem jössz?
Inkább maradok.
VÁMPÍRNAPLÓK