Viděli jste...
Více než sto let jsem žil v utajení. Až do teď.
Znám riziko, ale musím ji poznat.
Pod kostelem je hrobka. To kouzlo ji tam uzavřelo a chránilo.
Přivedu ji zpátky.
-Není tady! -Zachránila jsi všechny v kostele?
Usadili jsme se v domě kousek za městem.
-Všech 25 upírů? -Všichni ne.
Nesnáším tenhle barák.
Nebyl jsem 145 let zavřený, abych skončil zavřený tady.
-Kde je Bethanne? -Nevrátí se.
Má žena Isobel zasvětila život zkoumání nadpřirozených událostí.
-Co jsi udělal? -Proměnil jsem ji.
Možná, že upíři skutečně existují. Jenom jsou jiní, než jsme si mysleli.
Vadí ti snad krev, Anno?
Znal jsem jednu holku, Vicki. Napadlo ji zvíře, kouslo ji do krku.
-A pak jsem viděl tvoji tvář. -Proč jsi mě konfrontoval?
Mohla být pravda i to o Vicki. A taky chci, abys mě proměnila.
Zbožňuju bouřky.
To je nějaká upíří záležitost?
Četl jsem, že upíři nemají rádi tekoucí vodu.
To platí jen pro Draculu.
Jo, byl to děsnej padavka.
Nikdy se nemyl a strašně smrděl.
Fakticky?
Upíří pravidlo číslo jedna:
nevěř ničemu, co jsi četl.
Musíš mi říct víc. Potřebuju to vědět.
Ne, nepotřebuješ.
-Protože se jedním z nás nestaneš. -Nemůžeš mě pořád odmítat.
Neproměním někoho,
kdo se dozvěděl všechno, co ví o upírech, z televize.
To není pravda a ty to víš.
Proč to vůbec chceš?
Dej mi jeden dobrý důvod.
Protože...
Dej mi vědět, až tu větu budeš umět dokončit.
-Ještě jsi vzhůru. -Co se děje?
Vypadá to, že se sem žene pořádná bouřka.
Koukneš se, jestli jsou zavřená okna?
Jo, jo, jasně.
Dochází nám krev.
Možná bys měla poslat Annu do nemocnice, aby donesla další.
Pošlu ji tam zítra.
Možná bych mohl jít s ní.
Když bude kvůli bouřce zataženo, budu moct jít ven i během dne.
-Slunce nebude problém. -To nepůjde.
Ne po tom, co jsi dnes v noci předvedl u Salvatorových.
-Zasloužili si to. -A co jsi tím získal ty?
Tvoje přítelkyně Bethanne je mrtvá a můžeš z toho vinit jen sám sebe.
Nemůžeme se nechat pohánět jen touhou po odplatě.
Musíme se lépe kontrolovat.
Chápu, slečno Pearl.
Jenom bych si přál vědět, co máš v plánu.
Zítra se chystám zajet do města a trochu se tam porozhlédnout,
abych zjistila, kdo je chráněný železníkem.
Anna mi prozradila, že hlavní aktéři se moc nezměnili.
Pořád jsou to Lockwoodovi, Forbesovi, Fellovi...
-Měli bychom je do jednoho pobít. -Máme na víc, Fredericku.
Tito lidí nejsou našimi nepřáteli.
Nechováme k nim nenávist a odpor.
Získáme naše město zpět.
Jenom musíme být trpěliví.
Slyšeli jste ji.
Žádná pomsta.
Ale trpělivost.
Sebekontrola.
Vypadá to, že si to celé hezky naplánovala, že?
UPÍŘÍ DENÍKY 17. díl: Bouře
Co zajít k Pearl?
A zbavit se toho blba, který na nás včera v noci zaútočil.
Jasně, a potom co?
Obrátíme se ke zbytku upírů a řekneme: "Hups, omlouváme se?"
Nemůžu uvěřit, že ses s ní spolčil.
Nazval bych to spíš užitečnou výměnou informací.
Ani jsem neměl na vybranou. Je děsivá.
Ale pomůže mi získat zpátky Katherine.
Samozřejmě.
Damon dostane, co chce, a je úplně jedno, koho při tom zraní.
Nemusíš být hned tak nepříjemná.
Ráno jsem se probudila, abych zjistila, že utekli všichni upíři.
Zasloužím si být nepříjemná.
Jak dlouho mě budeš obviňovat za to,
že jsem tvoji matku proměnil v upíra?
Já tě neobviňuju, Damone.
Už jsem přijala, že jsi vypočítavý psychopat bez pozitivních vlastností.
Tohle není zrovna moc užitečné.
Přijdeme na to, jak se vypořádat s Pearl a ostatními upíry.
Omlouvám se, ale strašně mě vytáčí.
-Já vím. Vytáčí úplně každého. -Co budeme dělat?
S Damonem se o všechno postaráme, slibuju.
A co já? Nemůžu tady jen tak sedět.
Přesně to budeš dělat, protože tak zůstaneš v bezpečí.
Což nic neznamená, když v bezpečí nebudeš i ty.
Vždyť jsem v naprostém bezpečí.
Mám na své straně Damona, vypočítavého psychopata.
To je vážně uklidňující.
Dobře, máme ještě trochu času. Sejdu se s mamkou až později.
Tvoje máma neví, že jsi...?
Skutečnost, že se domníváš, že by bylo možné
tajit něco takového před rodinou, mi dokazuje, že nejsi připravený.
To je o kousek lepší než vůbec.
Ale pořád je to na hony vzdálené od "možná".
-Líbí se mi tvůj náramek. -Díky, dala mi ho sestra.
-Můžu se kouknout? -Jasně.
Tvoje sestra netuší, že se se mnou vídáš, že?
Ne. Ne. Ale nechápu, proč by to měl být problém.
Stejně neví, co jsi zač.
Byla bych radši, kdyby to zůstalo mezi námi.
Víš co? Nech si ho.
-Proč bys mi ho dával? -Protože se ti líbí.
A ty se líbíš mně.
Líbím se ti jen proto, že ode mě něco chceš.
Ne. Líbíš se mi.
Měl by sis to nechat.
Stejně to na tobě vypadá líp.
Včera v noci jsem seřval svoji mámu.
Cítím se jako rodič, který seřval neposlušné dítě.
Možná to potřebovala slyšet.
Jo, ale bojím se, že jestli na ni budu moc tlačit, zase se vypaří.
To je pro ni typické. Stejně jako pro Vicki,
která se neozvala od té doby, co odsud odešla.
Nemůžeš na svou mámu dohlížet víc než na svoji sestru, Matte.
Přál bych si, aby se aspoň trochu snažila, chápeš?
Bylo by fajn, kdyby se aspoň pokusila.
Možná tě překvapí.
Lidé k tomu mají sklony.
Měla bych jít, než kvůli té bouřce budou cesty ještě horší.
Víš jistě, že bys měla řídit?
Musím.
Dcera tátova přítele má narozeniny.
Pořádáme netradičně tradiční oslavu.
Připoutej se, nejezdi rychle.
Netelefonuj za jízdy a ozvi se mi.
Dobře.
-Ještě něco? -Ano.
-Pa. -Ahoj.
Vyrážíš na lov?
Ten chlap mi dal včera zabrat, když mě bodl. Musím nabrat sílu.
Mám dva litry krve něčí mamči v ledničce.
Ne?
-Promluvíme si, až se vrátím? -Pozdravuj ode mě veverky.
Ignoruješ mě.
Šest zmeškaných hovorů? Promiň, mám vybitej mobil.
-Je tady Stefan? -Ne.
-Proč? Stalo se něco? -Šel do lesa, ještě se nevrátil.
Nemůžu se mu dovolat. Napadlo mě, že bude tady.
Jde to rovnou do hlasovky.
Kde by mohl být?
Můj názor se ti nebude líbit.
Pearl! Otevři dveře!
Přísahám Bohu, že je vykopnu a urvu ti hlavu.
Pearl tady není.
Překrásné počasí.
Ani paprsek slunce.
Kde je můj bratr?
Billy.
Jsi mrtvej.
Omlouvám se, ale nebyl jsi pozvaný.
-Slečno Gibbonsová? -Ano, Fredericku, drahý?
Nikdy nepusťte toho zlého muže dovnitř.
Nikdy ho nepustím dovnitř.
145 let jsme kvůli Katherinině poblázněnosti
do tebe a tvého bratra v té hrobce hladověli.
Prvních pár týdnů máš pocit,
jako by celé tvé tělo bylo v plamenech.
Přesně ten druh bolesti, ze které by se jeden zbláznil.
Napadlo mě, že by to tvůj bratr chtěl vyzkoušet, než ho zabiju.
Billy?
Přeju hezký den.
Co se stalo? Kde je?
-Dostali ho. A já nemůžu dovnitř. -Proč ne?
Ženu, které dům patří, donutili, aby mě tam nepouštěla.
-Já se tam dostanu. -Ty tam nepůjdeš.
-Ale ano! -Ty tam nepůjdeš.
Proč to dělají?
Co od něj chtějí?
Pomstu. Chtějí se pomstít.
-Musíme něco udělat. -Já vím.
-Musíme ho dostat ven. Já vím.
Eleno, já vím.
Ale netuším, jak ho dostat ven.
Ty provazy jsou napuštěné železníkem.
Musí to štípat.
Když už jsme u toho...
Tohle není správné!
Zabil Bethanne.
Jednu z nás, Harpere.
A ani na vteřinu si nemysli,
že by nezabil i tebe, kdyby měl možnost.
Pearl tvrdí, že jsme nepřišli pro pomstu.
A já říkám, že přesně kvůli tomu jsme tady.
Počínaje tímhle.
A potom jeho bratrem.
A kýmkoli jiným, kdo se nám připlete do cesty.
-Tohle není správné! -Měl bys mě hned pustit!
-Slečna Pearl se brzy vrátí. -Slečna Pearl už rozkazy nedává.
Svažte ho! A probodněte.
No ne, vypadáš živě.
Nemůžeš mi ublížit.
Ale můžu.
Pane Saltzmane.
Potřebujeme vaši pomoc.
Stefan je v tom domě.
Damon je upír, nemůže dovnitř. Potřebujeme vás.
-Šla bych tam, ale... -Tvůj život je příliš cenný.
-Ale tvůj, na druhou stranu... -Stefan mi řekl o vašem prstenu.
-Co je s ním? -Tak si to shrneme.
Pokusil ses mě zabít, já se bránil. Umřel jsi.
A podle mého bratra tě prsten přivedl zpátky k životu.
Nevynechal jsem něco?
Jo, tu část, ve které se tě pokouším zabít znovu.
Jenomže tentokrát už neminu.
Pane Saltzmane, prosím.
-Jde o Stefana. -Omlouvám se, Eleno.
-Ale není to můj problém. -Škoda.
Protože ta žena, která tomu velí ti může pomoct najít tvou ženu.
-Lžeš. -Vážně?
Proč se jí nezeptáš sám?
Zbabělče.
Mizíme odsud, Eleno.
Tak dobře! Počkejte.
Půjdu.
Už mám odpověď.
-Na co? -Proč bys mě měla proměnit.
Už jsme zase u toho?
Každý den vstanu a cítím se fajn,
ale něco mi schází.
Je to jako díra.
Někteří lidé do života zapadají.
Já ne.
Takže chceš, abych tě proměnila z lítosti?
To si nemyslím.
Měla bys mě proměnit, protože nemám nic jiného.
Víš vůbec, proč lidi proměňujeme?
Není to proto, abychom je zbavili jejich osamělosti.
Zaprvé, potřebujeme někoho, kdo by za nás dělal špinavou práci.
Zadruhé, pomsta.
Zatřetí, z nudy, ale to nikdy nekončí dobře.
A potom je tu ještě ten očividný důvod.
Když miluješ někoho tak moc,
že bys udělal cokoli, abys s ním mohl strávit věčnost.
Je mi líto, ale zatím nezapadáš do žádné kategorie.
Fajn. Jen se ujisti, že jsou všechna tvrzení jasná a bude se jí to líbit.
Uvidíme se později.
OD ANNY: MÁMA.
-Ahoj, mami. -Sehnala jsi všechno?
V krevní bance bylo díky dešti málo zaměstnanců.
Proklouzla jsem tam i ven.
-S kým jsi to mluvila? -S kamarádem z knihovny.
Pojďme domů.
Nechystáte se teď ven, že?
Silnice nejsou bezpečné. Cesta číslo 5 je úplně zatopená.
Zvládneme to.
-Starosto, váš stůl je připravený. -Výborně.
Starosta Lockwood, správně?
Hádám, že je to venku přeci jen ošidné.
-Jmenuji se Pearl. -Zdravím.
Tohle je moje dcera Anna.
-Zrovna jsme se přistěhovaly. -Vítejte.
Richard Lockwood. To je můj syn Tyler.
Prosím, připojte se k nám.
S potěšením.
Buď ještě ujetější, tati.
Ne že by tvůj syn stál přímo tady.
Dospěj. Blíží se volby.
Ona je volička. A podle vzhledu, pěkně bohatá.
To poznáš jen podle toho, že jsi jí zkouknul zadek?
Paráda.
Půjdu si zahrát kulečník.
Přes den učitel, v noci lovec upírů.
-Za to můžu poděkovat tobě. -Co je tohle?
Uspávací šipky naplněné železníkem.
-Dostaň mě tam a já Stefa ven. -To je tvůj plán?
Postavíš se jim všem úplně sám?
Doufejme, že budu trochu víc nenápadný.
-Co to děláš? -Jdu s vámi.
-Ne. Ne. Ne. Ani nápad. -Potřebuješ mě.
Dostanu se dovnitř, ty je zabavíš a já odtamtud vyvedu Stefana.
Necháš se zabít. Nepůjdeš tam.
Takže až mě dostaneš dovnitř, vypadni, jak nejrychleji budeš moct.
Vím, jak se plížit kolem, aby mě nemohli slyšet.
-Ty bys tam jenom zacláněl. -Teď si nehraj na vlka samotáře.
Fajn, Eleno, můžeš řídit auto.
-Do toho domu nepůjdeš. -Nemůžeš mi v tom zabránit.
Mluvíme tady o Stefanovi.
-Nechápeš to. -Ale jo, chápu. Chápu.
To kvůli němu žiješ.
Jeho láska tě zavedla tam, kam patříš. Je mi to úplně jasný.
Mohl by sis přestat dělat srandu?
Nemůžu tě ochraňovat, Eleno.
Nemám tušení, kolik je tam upírů.
Takhle dlouho jim zabere utrhnout ti hlavu.
Musím být schopný dostat se dovnitř a ven.
Nemůžu se rozptylovat tvým bezpečím,
jinak to skončí krvavou lázní, kterou nikdo z nás nerozchodí.
Ani Stefan ne.
Já vím.
Chápu to.
Rozumím.
Jestli tam máme jít, musíme vyrazit.
Kde jsi? Sotva tě slyším.
Ta bouřka zaplavila silnici číslo 5.
Takže teď to objíždím po nějaké pochybné cestě.
Neměla bys za volantem telefonovat.
Že?
Potřebuju tu Bluetooth věcičku.
Vypadáváš mi.
Prostě to otoč a vrať se, kudy jsi přijela.
A sleduj silnici, dobře?
Dobře.
Jako vážně?
Skvěle, někdo je doma.
Mohl bych použít váš telefon?
Moje auto se rozbilo kousek odsud. Tohle je první dům poblíž.
-Máte štěstí. -Jo, to mám.
-Nebude to problém, že ne? -Ani v nejmenším.
Výborně.
Vážně si toho cením. Venku je hrozně.
Billy, ukaž našemu hostu, kde máme v kuchyni telefon.
-A dones mi něco k pití. -Jasně.
Slečno Gibbonsová, ten muž by rád použil váš telefon.
Samozřejmě, zlatíčko. Je přímo tady.
Díky.
-Co se děje? -Budete muset pozvat přítele dovnitř.
Je mi líto. Nemá povolený vstup do domu.
-Ale musíte udělat výjimku. -Dostaň ji ven, hned!
Slečno Gibbonsová, řekněte mi pravdu.
-Jste vdaná? -Ne.
Rodiče, děti? Kdo tady s vámi žije?
-Ne, jenom já. -Ne? Dobře.
-Měl jsi ji donutit. -Takhle to nefunguje.
-Je to člověk. -A já ne!
Takže je mi to fuk. A teď odsud zmiz.
A zbav se toho těla!
Zrovna se snažím získat jednu nemovitost.
Slyšela jsem, že vaše rodina vlastní ve městě nejvíc domů.
Ano, to je pravda.
Už od dob založení města.
Vaše rodina získala v roce 1864 spoustu nového majetku.
Znáte naši historii.
Je to moje vášeň.
Ani se nesnaží být nenápadný.
Kdo je to?
Moje matka ne.
UDRŽUJ SI ODSTUP. JE TO TAJEMSTVÍ, PAMATUJEŠ?
NUDÍM SE.
PŘEKOUSNI TO.
PROMĚŇ MĚ A JÁ TO PŘEKOUSNU.
Promiňte, pane starosto,
neznáte tamtoho chlapce?
To je Jeremy Gilbert.
Nepovídejte.
Billy, co ti trvá tak dlouho?
Zatraceně, Eleno!
Billy, Jacobe, pojďte sem!
Zbláznila ses?
Jeremy Gilbert? Tak o tohle šlo?
Je to můj kamarád. Co je za problém?
Jeho rodina je důvod, proč jsem byla víc než sto let zavřená v hrobce.
To neznamená, že by se rozhodl stejně.
Chci, aby ses s ním přestala vídat.
Zvládala jsem to bez tebe, matko. Dokážu se rozhodovat sama.
Tak se přestaň chovat jako dítě!
Jakmile se Jeremy dozví, co ve skutečnosti jsi, obrátí.
Už to ví.
Co jsi to řekla?
Jeremy to ví.
A líbí se mu to. Já se mu líbím.
UDĚLÁM TO.
Děkuju, že ses pokusil mi pomoct.
Potřebují jenom na někoho svalit vinu.
Někoho, koho by mohli potrestat.
Eleno.
-Neměla bys tady být. -Měla počkat v autě.
Ne, ne. Jeho ne.
Jak chceš. Rozvážeme tě.
Lana jsou napuštěná železníkem.
Eleno, povol to.
Dobře, rychle.
-Obleč se. -Počkat.
Co? No tak, lidi, pohněte. Musíme odsud vypadnout.
-Rychle, musíme jít. -Ještě ten druhý.
Panebože.
-Dostaneš ho do auta? -Jo.
-Fajn, běž. -A co ty?
Ty zachraňuješ, já rozptyluju. Běž.
Zeslab to.
Je tady nějak moc ticho.
-Rozdělte se. Hned. -Dobře.
No tak.
Vy dva dozadu. Pohyb.
Zkontrolujte pokoje. Sklep, okamžitě.
Zvládneš to?
-Jsi v pořádku? -Jo.
No tak, musíme pokračovat. Rychle.
Jdu za Frederickem!
No tak, je to hned tady.
Dobře.
Stefane.
Tohle je za Bethanne.
-A tohle za tu hrobku. -Ne!
Stefane.
Ne, Stefane. Stefane?
Stefane. Stefane.
Stefane.
Frederick je pryč.
-Vypadneme odsud. -Já ho zabiju.
Kolik těch uspávacích šipek se železníkem ti zbývá?
Jedna.
To nebude stačit.
Ahoj, mami.
-Co se děje? -Jak to vypadá?
Upřímně, nemám tušení. Nikdy předtím jsem to neviděl.
Sedni si.
Možná si budeš chtít objednat pizzu. Vyšla jsem ze cviku.
Záhadné dušené maso.
Někteří lidé do kuchyně nepatří.
Co?
Vím, že to bylo těžké.
Ale budu se snažit, opravdu se tentokrát budu snažit.
Jenom se mnou musíš mít strpení.
Dobře.
Dobře. Dobře.
-Dojdu tam. -To je to tak špatný, jo?
Co se ti stalo?
-Ahoj, Matte. -Zdravím.
Co se děje?
Je tvoje máma doma?
Dobře, dej mi 10 minut.
A nepouštěj to do zpráv, dokud se tam nedostanu.
Vezmi si věci. Musíme jít.
-Mám tady něco rozdělaného. -Našli Vicki Donovanovou.
Vážně? Kde byla?
Bouřka odkryla hrob u lesní cesty.
-Zrovna její tělo dovezli do márnice. -Počkat.
Ona je mrtvá?
No tak, musíme jít.
Stefane, prosím.
Stefane.
Stefane, prosím, prober se. Prober se, Stefane.
Stefane.
Tady.
Eleno, prosím, uteč.
-Ne. -Prosím.
Stefane, moje zápěstí.
Tady. Vezmi si ode mě. Potřebuješ víc krve.
Běž, Eleno. Uteč.
Ne.
Věřím ti.
Takže to, co jsi řekl, to o mé ženě,
-byla lež, mám pravdu? -Jo.
Přestaňte.
Co se tady děje?
-Co jsi to udělal? -Já?
Tvoje veselá partička upírů strávila den mučením mého bratra.
Věř mi. Ti, co jsou za to zodpovědní, ponesou následky.
Naše dohoda padá, pokud se je nenaučíš kontrolovat.
-Tohle se nemělo stát. -Ale stalo.
Kdybych měl i dobrou stránku, tak bych si přízeň nezískával.
Stefane. Je mrtvý.
Jak jsi na tom?
Jsem v pořádku.
Většina zranění už se zahojila.
Dobře.
-Eleno. -Jo?
To, co jsi dneska udělala, že jsi mi přišla na pomoc...
Mohli tě zabít.
Já vím.
A to, co jsem udělal já... Je mi to líto.
Je mi líto, že jsi to musela vidět.
Jenom jsem nikdy...
Jako bys to nebyl ty.
-A je to má chyba. Donutila jsem tě. -Co? Ne, ne, ne.
K ničemu jsi mě nenutila. Zachraňovala jsi mi život.
A já zachraňoval tvůj.
Všechno bude v pořádku.
Ahoj, Jere.
Co se děje?
Ale ne.
Udělala jsem ti kávu.
Díky.
Jsi...?
Je něco, co bych mohla udělat?
Jenom...
Potřebuju teď být sám.
Matte.
To byla zábava.
Nedívej se na mě tak.
Vím, že mě nenávidíš.
A hádej co? Všichni mě nenávidí.
Ale nemůžeš to popřít.
Pořádně jsme jim to nandali.
Stává se.
Jere.
Jsi v pořádku?
Půjdu se trochu prospat.
Co to děláš?
Moje kamarádka Vicki.
Je mrtvá.
Vicki?
-Ta, o které sis myslel, že je...? -Jo.
Ukázalo se, že byla mrtvá celou tu dobu.
Ona byla ten důvod, proč ses chtěl proměnit.
Chtěl jsi být s ní.
Mrzí mě to.
UPÍŘÍ DENÍKY ní.