בפרקים הקודמים…
מעל מאה שנה חייתי בסוד. עד עכשיו.
אני יודע מה הסיכון, אבל אני חייב להכיר אותה.
אלנה. היא נראית כמו קתרין.
אנה, הפנים שלך. -זה כלום.
זה לא נראה כמו כלום.
מאטי סיפר לי ששברת לו את הלב. -אימא.
הוא מצא הריבאונד שלו.
יש קבר מתחת לכנסייה.
הצלתם את כולם בכנסייה?
עשרים ושבע ערפדים, דיימון. אתה לא יכול להחזיר אותם חזרה.
זה הרפר.
אני שמחה שמצאת אותנו.
אנאבל, תסגרי את הדלת, בבקשה.
היי, בת'אן.
מה אתם רואים חבר׳ה?
אתם צופים כל הזמן הזה באותו הדבר?
יש פה יותר מ-150 ערוצים. קוראים לזה שלט טלוויזיה.
הכפתור הזה משנה את הערוץ.
תחזיק את זה ככה.
הספיק לך, מתוק? -בשביל עכשיו.
אנה, את רעבה? את רוצה קצת?
לא, תודה, מיס גיבונס.
למה שלא תשכבי לנוח קצת?
היא בסדר.
לא, מיס גיבונס?
ברור שכן.
אני בסדר.
היי, אימא.
אימא.
היי, אימא.
מה? אני מנסה לישון.
אני רק בודק שאת חיה.
אני מצטערת, מותק, זה היה קצת מאוחר.
הראש שלי מתפוצץ.
כן, אשמח שלא תביאי את המסיבה הביתה.
ואני בטוח שגם השכנים יעריכו את זה.
זה לא היה מסיבה. זה היה בחור אחד.
אל תהיה כזה שיפוטי.
כן, טוב, דיברתי עם רוברטה בגריל.
ועדיין יש משרת ברמן פנויה אם את רוצה למצוא עבודה.
חשבתי שהיא עוד כועסת על מה שקרה בפעם האחרונה שעבדתי שם.
אני חושב שהיא נואשת.
אני אבדוק את זה.
כן? -אל תהיה כזה מופתע.
אני לא יודע כמה זמן תישארי.
יש שכר דירה שלא שולם. -מלא לא שולם, אימא.
כמו שאמרתי, אבדוק את זה.
מי זה? -קרוליין.
תירגעי.
כן, כנסי.
היי, גברת דונובן.
כן, אוקיי, אנחנו נאחר.
אז בואי נלך. -כן.
היי. -היי.
איך את? -טוב.
דיימון לא אמר לי מילה.
כל פעם שאני מנסה לדבר איתו, הוא מתרחק.
חושב שהוא מנסה למצוא את קתרין? -לא יודע.
הוא חיכה 145 שנים רק כדי לגלות שלקתרין לא אכפת.
זה בטח כאב, לא?
וזה לא יכול היה לקרות לבחור נחמד יותר.
יש לך כל סיבה להיות מבואסת.
חשבת מה לעשות? -בקשר למה?
איזבל, אימי הביולוגית הערפדית, שקשורה לאימי הקדמונית הערפדית, קתרין,
שדפקה את אחיך הערפד?
לא. לא חשבתי על זה בכלל.
אני מצטער שהעליתי את זה.
יהיה מאוד נחמד אם נוכל להעביר את היום מבלי להתעסק בזה.
לא אימא ערפדית או אח...
בלי ערפדים בכלל?
לא חוץ ממך.
אני רק רוצה לחזור להתעסק בדברים נורמליים כמו בית ספר ושיעורים.
הינה מחשבה: כיף.
נשמע לי טוב, מתי מתחילים?
נוכל לצפות בסרט בבית שלי.
עם אימא שלך ושישיית בירות?
את לא עוזרת לי עם הסיטואציה. את יכולה לפחות לנסות להיות נחמדה.
אני מצטערת. קשה לי להיות נחמדה לאנשים ששונאים אותי.
אני לא מספיק מפותחת.
אז סרט הערב?
מה שתרצי לעשות מקובל עליי.
אבל אני מאחר אני חייב ללכת. -אוקיי.
טוב.
והמקלדת הזאת היא בשביל שליחת הודעות.
וזה מה שאתה עושה כשאתה מנסה להתחמק למדבר עם מישהו.
אנה, זה ג׳רמי.
לא שמעתי ממך זמן מה.
אוקיי. -לא שברתי את זה, אני נשבע.
הראיתי להרפר מה שלימדת אותי. מכשיר מדהים.
מי זה היה? -ג׳רמי גילברט.
הוא החבר שלך? -ברור שלא.
מה את חושבת? -מאוד מכובד.
זאת המטרה. קשה להגיד שהתגעגעתי למחוכים.
סוזי סאנשיין נתנה לי את המפתחות לאוטו שלה וגם את כרטיס אשראי.
מה זה? -אסביר מאוחר יותר.
לאן אתן הולכות?
יש לנו כמה סידורים בעיר. נחזור כמה שיותר מוקדם.
אני מאמינה שתשים עין? -אז אני הבייביסיטר עכשיו.
פרדריק, כדי שזה יעבוד, נצטרך לשתף פעולה אחד עם השנייה.
זה מה שאת אומרת. -אני אשגיח על העניינים, גברת פרל.
תודה רבה לך, הרפר.
אני חושבת על משהו בקטנה, ארוחת ערב בגריל, אולי סרט.
דאבל דייט?
שני זוגות יוצאים בשישי בערב, ביחד.
כן, דאבל דייט.
את חושבת שזה רעיון טוב? -למה לא?
את יודעת, לא יצאנו לפני כן,
ואני לא רוצה שיהיה לא נעים.
דינמיקת הזוגות השתנתה
ויש מבוכה איתך, עם מאט ואיתי,
ואני חושבת שחשוב שנתגבר על זה.
אני לא יודעת.
את יודעת מה, זה נשמע לי כמו רעיון מעולה.
אתה חושב? -כן, כן.
ערב נחמד עם חברים.
נשמע כיף, כמו שהזכרת מקודם.
אז קבענו דאבל דייט. -אוקיי.
אז ניפגש הערב.
אוקיי. -אוקיי.
אוקיי.
שלום, דיימון.
שמעת פעם על לדפוק?
לא היה צורך בהזמנה.
אני מופתעת ששום אדם חי לא גר כאן.
זה רק אתה ואחיך?
כן, איך אתה שומר שלא יבואו ערפדים לא רצויים?
הורג אותם.
לעזאזל.
תשב, דיימון.
קיוותי שנוכל להחליף מילה.
בטח.
פריק.
השתלטנו על חווה מחוץ לעיר. זה יספיק בינתיים.
כל 25 הערפדים? -לא כולם, חלק.
אני חושבת שכמה כבר עזבו את העיר.
חלק בטח עדיין ביער, או כמונו, מתאקלמים.
איך הם יצאו מהקבר? -אני חושבת שהמכשפה פישלה
עם הכישוף שלה. -אה.
אני מבינה שלמשפחות המייסדות עדיין יש מועצה סודית?
ואתה חלק ממנה. -זה מגוחך.
אני נמצאת במיסטיק פולס מאז השביט. אני מעודכנת.
גם אני.
עכשיו כשהסתננת למועצה, אני צריכה לדעת הכול.
נתחיל ברשימת שמות חברי המועצה ומשפחותיהם.
וכל מי שסיפקת לו ורבנה.
כן, זה צריך להיפסק במיידית.
מה בדיוק אתן מנסות להשיג?
מיסטיק פולס זה הבית שלנו, דיימון.
הם לקחו את זה מאיתנו.
האדמה שלנו, הבית שלנו.
הגיע הזמן לבנות את זה מחדש.
השתגעת?
זה היה 1864.
תתעוררי, אישה. העולם התקדם.
בתור פרס, נביא לך את מה שאתה הכי רוצה.
אני לא רוצה כלום. -קתרין.
את אפילו לא יודעת איפה היא.
היית קבורה ב-150 השנים האחרונות.
קתרין ואני היינו חברות הרבה לפני שהגענו למיסטיק פולס.
אני יודעת איך היא חושבת, מכירה את הדפוסים שלה, אני יודעת איפה למצוא אותה.
אני לא רוצה לראות את קתרין לעולם.
אז אין שום סיכוי שאהיה החייל שלך.
אני לא מבקשת ממך עזרה, דיימון.
הצעתי למצוא את קתרין היא רק מחווה של רצון טוב.
השאר לא נתון למשא ומתן.
יש לי יתרון של 400 שנה, ילד קטן.
אני אקרע אותך איבר אחר איבר מבלי למצמץ, ואתה יודע את זה.
נשמור על קשר.
הבאת לי פרחים.
טוב, חשבתי שאם כבר יוצאים דייט, נעשה את זה כמו שצריך.
הייתי גם נוהג, אבל את זאת עם הרכב.
אתה יודע, יחסית למישהו שחי
כשהמציאו את המכוניות, תהיה לך אחת.
יש לי. אני פשוט לא נוהג בה.
אתה יודע, עוד אפשר לבטל.
למה שנעשה את זה?
לא יודעת. זה נשמע סוריאליסטי.
כאילו אולי לא נועדנו להגיע לחלק הנורמלי.
זו הסיבה שאנחנו עושים את זה.
נצא, יהיה לנו כיף.
ננסה לזכור שאנחנו לא חייבים תמיד להיות רציניים.
תשמעי, כשהחלטתי להישאר פה ולהכיר אותך,
זה היה כדי שאוכל לעשות דברים כאלה.
אני יכול להביא לחברה שלי פרחים, לקחת אותה לדייט.
לנסות להיות נורמלי.
היית פעם בדאבל דייט?
כן, בטח.
שנת 72'. הף והתאומים.
מה? -כן.
נערות שעשוע. ואני קיבלתי את נערת יוני.
אתה רציני?
גברת סומרס?
כן. היי, פרל.
היי. זאת הבת שלי, אנאבל.
בטח. ידידה של ג׳רמי.
נחמד לראות אותך, גברת סומרס. -ג׳נה.
השטח הזה עובר מדור לדור במשפחתו של גיסי.
זה אחד מהמבנים המקוריים במיסטיק פולס.
בעבר הוא היה מין דראגסטור כזה.
בית מרקחת? -כן.
מה את אומרת.
סליחה אם זה מעופש. אף אחד לא היה כאן כבר חודשים.
אשתמש בדמיון שלי.
אנאבל.
באה, אימא.
-מה הקטע של משקפיה שמש? -ה...
העיניים שלי מעט רגישות היום.
אתה חדש פה. -להפך, אני מאוד ותיק.
ברבון. נקי.
לא נעדרתי לתקופה ממושכת.
הייתי זוכרת מישהו שנראה כמוך.
כן? לאן הלכת?
לפה, לשם.
הייתי שם.
אני אוהבת לראות גבר שמטביע את יגונו. כל כך סקסי.
זה יותר לאחות את הפצעים שלי. ואת?
הייתי אמורה להיות בראיון עבודה למשרת ברמנית...
אבל אני חושבת שהמנהלת נפנפה אותי.
זה לא ממש נחמד.
כן. פעם אחרונה שהייתי בעיר, שכבתי עם חבר שלה.
גם זה לא ממש נחמד. -זה קורה.
כן, זה קורה.
קלי?
קלי דונובן. -ג׳ן!
שמעתי שחזרת לעיר.
הייתה עושה לי ביבייסיטר.
ואז הייתי חוגגת איתה. -האישה הזאת משוגעת.
לא משוגעת כמוך. -כבר לא.
טוב, שבי, תשתי. -לא כדאי.
אני אחראית עכשיו, לא שמעת?
תיקחי לילה חופשי, זה טוב לנפש. -מעולה לנפש.
הו, וואו.
זה לא ייגמר טוב. -לא יכול לחכות.
אני שונא את הבית הזה.
זה עדיף מקבר.
לא נשארתי כלוא יותר מ-145 שנים כדי להיות כלוא פה.
אולי תפסיק להתלונן.
אתה תעצור אותי? -תעזוב את זה, פרדריק.
שמעת מה פרל אמרה. -לא אכפת לי מה פרל אמרה.
מה יש לך, ילד?
תנסה שוב.
תתרחק. תתרחק.
לא נלחמים זה בזה, אלה החוקים. -נמאס לי מהחוקים, אני רוצה לצאת.
למה אי אפשר ללכת לעיר? -מתישהו.
אבל עכשיו, שומרים על פרופיל נמוך.
אף אחד לא יודע מי אני. -האחים סלבטור יודעים.
ואני מת להיתקל בהם.
בגללם תפסו אותנו מלכתחילה.
אז מאט, איך העבודה פה?
זה לא רע. הטיפים לצוות טובים.
הם לא מצליחים להעסיק ברמנים, אבל...
האמת, הצעתי לאימא שלי את העבודה.
מה המצב, עכשיו כשקלי חזרה?
את יודעת, אותה קלי.
היא מנסה, סוג של.
קלי ואימי היו החברות הכי טובות בילדותן.
ככה אני ומאט נפגשנו. חלקנו עריסה.
אתה צוחק.
לא, אנחנו מכירים אחד את השני כל חיינו.
אין מצב. - ג׳ן הקטנה.
אלוהים אדירים. אני יודעת -את כבר ג'ן הגדולה.
בואי נזמין עוד אחד. -כמה זה עוד?
לאן אתה הולך?
בת'אן ואני יוצאים החוצה.
נחגוג בעיר.
אבל אנחנו לא אמורים לעזוב. גברת פרל הבהירה לנו את זה.
אתה תעצור אותי?
לא חשבתי.
אנה. -מופתע?
חשבתי שאת ואימא שלך עזבתן.
שינוי בתוכניות.
מצטערת. חשבתי שתתלהב.
לא, לא, לא. אני מתלהב.
ברור שאני מתלהב.
יופי. זוז הצידה.
תפסיק להיות זועף. זה לא כזה גרוע.
דווקא כן.
הסיבה העיקרית שלי לקיום נטשה אותי,
ואחרי אירועי היום, שרידי האדמה הלא יציבה שאני דורך עליה
ייעלמו גם הם.
בואי נשתכר.
בוא.
לפחות הם נהנים.
הם שיכורים.
זוכרים שההורים של אלנה תפסו אותנו פה אחרי הנשף?
אלוהים אדירים, כן. -היינו מחוקים.
זאת הפעם הראשונה שהשתכרתי. אני מאשימה את מאט.
ההורים שלה תפסו מקום בתא לידנו.
העמדתי פנים שאני נחנקת כדי לברוח.
רק שאבא שלה היה רופא, אז הוא קפץ להציל אותה.
אז רצתי, החלקתי על הרצפה הרטובה ונפצעתי.
מול כולם. זוכר את זה?
שלושה תפרים, הנגאובר ממושך
ואסרו עליי לראות אותו במשך שבוע.
טוב, אני הולכת לשירותים.
אלנה?
מהר, תתחבאי, אנחנו לא פה.
למה? לאן הלכנו?
ילדים בחסותנו בשעה חמש.
זה לא מודל ראוי לחיקוי.
לעזאזל.
היי, אז למה החלטתן להישאר?
יש לה איזו יוזמה עסקית.
היא הולכת לפתוח חנות קטנה. זה תמיד היה החלום שלה.
אז כן, אנחנו נשארות. ואני חושבת לחזור לבית הספר.
אז תראה אותי יותר. -אה, כן?
מספיק עם החינוך הביתי. אתה יודע, אני רוצה להיות נערה נורמלית לשם שינוי.
אבל אני חייבת לשאול את אימי קודם. יש לה כבר דעה.
הלוואי שכבר היית שם. אני צריך להגיש עבודה נוספת.
חשבתי לחלוב עוד קצת את נושא הערפדים של מיסטיק פולס.
באמת?
לא מיצית את הנושא? -לא.
לא, אני רוצה לחקור יותר לעומק.
אני רוצה להבין מדוע אנשים תויגו כערפדים.
כלומר, אולי ערפדים כן קיימים
והם פשוט שונים ממה שחשבנו.
למה אתה מתכוון?
טוב, אולי הם נורמליים וטובים, פשוט אאוטסיידרים...
לא מובנים.
אתה צוחק, נכון?
את לא חושבת שזה יכול להיות?
נתת לי את כל המידע.
ג׳רמי, אני המצאתי את זה, בסדר?
היית חמוד ומתוק, ורציתי להשאיר רושם טוב.
יש משהו שאתה לא טוב בו? -דאבל דייטים.
זה די חדש לי.
אני בדרך כלל מתבודד.
אני לא תמיד משתלב.
בגלל שאתה בחור כזה. -איזה?
שנראה שיש לו הכול.
אז אנשים שאין להם, בורחים.
זה הרושם שאני מותיר? -האמת שכן.
איזה מניאק. -כן.
כן.
אז...
מה את עושה? -מה?
המטרה של זה הייתה להראות לו כמה אכפת לך מסטפן.
את יודעת, לא להעלות זיכרונות מהעבר.
ניסיתי ליצור שיחה. -תנסי פחות.
קרוליין.
קתרין.
אני מצטערת, טעית בזיהוי.
אלנה, בואי.
טעות שלי.
איך הולך? -מאט מרמה.
לא צריך, אני מעולה.
סטפן סלבטור.
הכול בסדר? -הכול מעולה.
אז לא ראית אותו בעבר?
לא, הוא לא היה מוכר לי.
כבר מאוחר, נחזור הביתה. נשלח את מאט וקרוליין הביתה?
לא, כל מטרת הערב הזה היא לא להתעסק עם הדברים האלה.
אנחנו צריכים לעבור לילה אחד.
לילה אחד נורמלי.
את בטוחה?
לא, אני לא בטוחה.
אבל אני לא יודעת מה עוד אפשר לעשות.
תראה, אם יש ערפד נוסף בעיר, הוא יהיה פה גם מחר.
אז נתמודד עם זה מחר.
אוקיי.
זה הם.
בואי הנה.
כן.
כן, זה עדיף מלצפות בדיימון מתחיל עם מבוגרו.
בלי להעליב. -אל תזכירי לי.
תמיד רציתי לראות את המקום.
כן, נראה לי שזה קצת מוגזם.
כן, כל הבית שלי יכול להיכנס לפה פעמיים.
אני מרגישה כאילו הייתי פה לפני.
זה מוזר.
רוצים לראות סרט או משהו?
אלה מעולים.
זה תחביב שלי.
אספתי את כל קולקציית המוסטנג כשהייתי בן תשע.
אתה אוהב מכוניות? -בלשון המעטה.
בוא איתי.
אז הסוד עם דובדבנים, צריך...
אלוהים.
זה מדהים. את מהירה.
וזה הסימן שלי.
את מוותרת כבר?
כן.
נתראה, חברים.
התכונן, חבר.
וואו, רגע. איך השגת את זה?
קיבלתי את זה בירושה מהמשפחה שלי.
למה אתה לא...
אני מתכוון...
למה אתה לא נוהג בה?
טוב, זה לא נוסע.
כלומר, לפחות לא שהצלחתי להבין.
למה אתה שומר מכונית שלא נוסעת?
את כזאת בחורה.
למה שלא תעיף בזה מבט?
אלנה, זוכרת את הקמרו הישנה שהייתה לאבא שלך?
בטח.
פירקתי ובניתי את המנוע 20 פעמים. -וואו.
אני לא אוהב מכוניות ספורט.
קשה להתמזמז בהן.
זה לא היה כזה נורא.
מצטער, גבר. -לא, לא.
אל תדאג לגבי זה.
לך ולאלנה יש היסטוריה
ולהתעלם מזה לא עושה לאף אחד טוב.
טוב לה איתך.
אתה יודע, לא הייתי בטוח, אבל היא שמחה ואני מרוצה.
אוקיי, בוא נסתכל על זה.
אוץ׳, לעזאזל.
צריכה עזרה? -לעזאזל.
נעל מטופשת.
תרימי את הרגל השנייה שלך.
בבקשה.
תודה.
אני חושבת.
היית עם דיימון סלבטור?
האחד והיחיד. אתה מכיר אותו?
אנחנו מכירים שנים.
הוא עדיין גר במילר ליין?
הוא גר בפנסיון הישן.
ליד גשר ויקרי.
הוא עדיין בפנים, אם תרצה להגיד שלום.
אני מעדיף לעמוד ולדבר איתך.
אה, נחמד.
מאוד חלק, עם הנעל והפלרטוט.
אבל אני קצת שיכורה
ובחור חתיך פלוס אני שיכורה שווה דברים מאוד רעים.
אני בטוח שתאהבי את זה.
מצטערת. זה היה משפט פתיחה עלוב.
סליחה.
יש לך ריח טוב. באיזה בושם השתמשת?
אני לא יודעת.
זה היה מתנה.
וזאת המונית, אז...
ורבנה.
מאוד קשה למצוא משהו לאכול העיר הזאת.
קרוליין. -אני לא רוצה לדבר על זה.
זה מגוחך.
ואני חסרת ביטחון וטיפשה, אבל זה לא משנה את העובדה
שמאט תמיד יהיה מאוהב בך ואני אהיה תוכנית הגיבוי לנצח.
את לא הגיבוי. -כן, אני כן.
אני הגיבוי של מאט לאלנה.
אני הגיבוי שלך לבוני.
עכשיו זה קשור אליי ואל בוני?
את לא מבינה.
למה שתביני?
את הבחירה הראשונה של כולם.
קלי קלות.
אתה יודע מה?
למה שלא תעשו סיבוב?
באמת? -כן.
קרוליין.
את בסדר?
אם זה לא ערפדים, זה חברות.
טוב, בשר צלוי, הודו. מה את רוצה?
בוא נעשה את העבודה. תכוון גבוה.
אוקיי, אני אוהב את הסטייל שלך. תביאי לי את הלחם?
אוקיי.
מה אתה עושה? -זה רק חתך.
את יכולה להביא את המגבת?
אני לא יכולה.
יש לך בעיה עם דם, אנה?
מה הבעיה?
זה רק דם, אנה.
מה אתה עושה? -ידעתי.
לכי על זה.
ג׳רמי.
ג׳נה. היי, מה...
מה קורה? -חרטה.
תוודא שאתה נועל.
פספסתי את שביל הגישה?
אני חושבת שזה שם.
זה רכב אדיר.
עברתי?
ברור שהדאבל דייט הזה
היה מבחן לראות איך אני מתנהג ליד אלנה.
אני לא יודעת. כל הלילה העלית זיכרונות על השנים עם אלנה, אז...
קרוליין, כל זה קרה כבר, אוקיי?
זה לא ייעלם.
אני יודעת, אוקיי? -לא.
לא, את לא.
כי את נותנת לזה להפוך אותך לאדם משוגע.
תראי, זאת אשמתי.
את יודעת, הבהרתי מההתחלה
שאלנה עדיין משמעותית עבורי.
אבל השיחה הזאת, זה היה שני חברים ותיקים וזיכרונות.
הלילה לא היה קשור אליי ולאלנה.
הייתי שם בגלל שאני רוצה להיות איתך.
ואני לא יודע מה זה אומר או מה אנחנו,
אבל אני יודע שאת האדם היחיד
שאני רוצה להיות איתו ברכב כרגע.
ואני לא יודע אם זה נשמע הגיוני,
בגלל שאני לא כזה טוב בלהביע את עצמי.
לא, לא.
אני חושבת שאתה עושה את זה נהדר.
אאו!
מכוניות ספורט. -כן.
עכשיו כשאני פה...
מה אתה הולך לעשות איתי?
אני הולך ל...
הולך לעשות את זה.
אימא? -דיימון?
אלוהים, מאט.
אלוהים.
אני חייב... -זה בסדר, תלך.
אני אקח אותה הביתה.
תודה, אחי.
איפה היית? -הייתי צריכה קצת אוויר.
שלוש שעות?
תגידי לי, איפה היית?
בחוץ. הייתי בחוץ.
אנאבל, אל תעשי את זה.
אני לא יכולה להילחם גם בך.
מה?
אני מצטערת.
סליחה שאני מבריזה. -רק הייתי רוצה להסיע אותך הביתה.
לאנשים רגילים אין מלווים או שומרי ראש או בייביסיטר.
אנחנו רגילים הלילה, זוכר? -אני יודע, אני כל כך דואג לך.
סטפן, אני לא יכולה לחיות כל דקה
בפחד שמישהו עלול לפגוע בי.
אני לא מוכנה. זה לא חיים.
אוקיי.
תתקשרי כשאת מגיעה הביתה בבטחה?
אוקיי.
ביי, סטפן. -להתראות.
אל תסתכל עליי ככה.
אתה משוגע? -תחסוך ממני את ההרצאה. תראה...
לעזאזל.
אני זוכר אותם.
מ-1864.
הם היו בקבר.
כן.
בקשר לזה.
מאט.
-אני לא רוצה לשמוע, אימא.
מאטי, בבקשה.
את יודעת מה עשיתי הערב, אימא?
נהניתי.
ניסיתי לשכוח מכל החרא שאני צריך להתמודד איתו כל יום.
רק נהניתי הלילה עם חברים.
ואז, יש אותך.
שיכורה בבר, איפה שאני עובד, דרך אגב,
כדי לשלם את החשבונות שאת לא משלמת.
ואז את יוצאת ומתנהגת כמו ילדה קטנה?
מתמזמזת עם איזה בחור שצעיר ממך בהמון שנים.
אני הילד, אימא.
את אמורה להיות אחראית עליי.
אני יודעת, מאט.
איך היה הלילה שלך?
רגיל. שלך?
כן.
אז איפה בת'אן? -היא לא תחזור.
מה קרה? איפה היא?
את צדקת.
לא היינו צריכים לעזוב.
לא.
רעב?
פעם הבאה, תקשיב לי.
אני בבית. שיניים מצוחצחות, מוכנה לשינה.
בטוחה ושמורה.
יופי, אני שמח.
הכול בסדר? אתה נשמע רציני.
לא, לא, לא.
לא הלילה. יש לך עוד כמה דקות להיות נורמלית.
אז אספר לך מחר, אוקיי?
היה לי כיף ממש בדייט שלנו.
שקרנית. -לא, אני רצינית.
באיזשהו מקום, כך זה אמור היה להיות.
גם לי היה כיף איתך.
אתה יכולה לעזור לי קצת?
מה לעזאזל?
יכולתי להרוג אותך.
כן, אבל לא עשית את זה.
הייתי צריכה.
אבל לא עשית.
איך אתה יודע?
הכרתי מישהי...
ויקי.
היא...
חיה תקפה אותה, נשכה אותה בצוואר. היא התחילה להתנהג כמו משוגעת.
את יודעת, מוזר, וזה נראה כמו סמים, אבל...
ואז את הראית לי את המאמרים.
ואז ראיתי את הפנים שלך
ואיך הן השתנו
בלילה ההוא בבית קברות כשנישקתי אותך.
תראה. אתה יודע אתה לא יכול לספר לאף אחד, נכון?
מי יאמין לי?
אתה תופתע.
למה לא?
הרגת אותי?
לא יודעת.
אולי יש לי חולשה לגברים כמוך.
כמו מה?
אבודים.
למה התעמת איתי על זה?
למה שתסכן את זה?
בגלל שאם זה נכון, אולי...
אולי זה נכון לגבי ויקי.
וגם בגלל...
שאני רוצה שתשני אותי. n>