Viděli jste...
Více než sto let jsem žil v utajení. Až do teď.
Znám riziko, ale musím ji poznat.
Elena je Katherine tak podobná
-Anno, tvoje tvář! -To nic není.
Nevypadalo to tak.
-Prý jsi Mattymu zlomila srdce. -Mami.
Našel si novou holku.
-Pod kostelem je hrobka. -Zachránila jsi všechny v kostele?
27 upírů, Damone. Nemůžeš je oživit.
Je tady Harper.
Jsem ráda, že jsi nás našel.
Annabelle, zavři dveře, prosím.
Ahoj, Bouffin.
Na co se díváte?
To jste celou dobu sledovali to samé?
Máte víc než 150 kanálů. Tomuhle se říká ovladač.
Tím tlačítkem přepínáte programy.
Drž to takhle.
-Máš dost, drahoušku? -Pro teď.
Anno, nejsi hladová? Nedáš si taky trochu?
Ne, děkuji, slečno Gibbonsová.
Proč si nejdete na chvilku odpočinout?
Nic jí není.
Že ne, slečno Gibbonsová?
Přesně tak, nic mi není.
Jsem v pořádku.
UPÍŘÍ DENÍKY 16. díl: Změna je život
Hej, mami.
Mami.
Hej, mami.
Co je? Snažím se spát.
Jenom jsem se ujišťoval, že jsi pořád naživu.
Omlouvám se, zlatíčko, byla jsem dlouho vzhůru.
Asi se mi rozskočí hlava.
Jo, ocenil bych, kdybys ten večírek nepřesouvala sem.
A jsem si jistý, že by to ocenili i sousedi.
Nebyl to večírek. Jen jeden chlápek.
Neodsuzuj mě hned.
Mluvil jsem v Grilu s Robertou.
Pořád hledají barmana, kdyby sis chtěla sehnat práci.
Asi bude pořád naštvaná kvůli tomu, jak jsem tam pracovala posledně.
Myslím, že je dost zoufalá.
Omrknu to.
-Jo? -Netvař se tak překvapeně.
Já jen... Netušil jsem, jak dlouho se tady chystáš zůstat.
-Mám tady nesplacený dluh. -Je potřeba splatit všechno, mami.
Jak jsem řekla, omrknu to.
-Kdo to je? -Caroline.
Klídek.
Jo, pojď dál.
Zdravím, paní Donovanová.
Přijdeme pozdě,
-takže radši vyrazíme. -Jo.
-Ahoj. -Ahoj.
-Jak se máš? -Dobře.
Damon se mnou nepromluvil ani slovo.
Pokaždé, když ho oslovím, mě zarazí.
-Myslíš si, že chce najít Katherine? -Netuším.
Čekal 145 let, jenom aby zjistil, že se o něj Katherine nezajímá.
To ho muselo ranit, ne?
A nemohlo se to přihodit milejšímu klukovi.
Máš důvod na něj být naštvaná.
-Už jsi přemýšlela o tom, co uděláš? -S čím?
S Isobel, mou upíří bio matkou, která je přízeň s mou předkyní Katherine,
která oblafla tvého upířího bratra?
Ne, ani jsem si nevzpomněla.
Omlouvám se, že jsem s tím začal.
Byl by fajn jediný den, kdy bychom se s tím nemuseli potýkat.
Žádná upíří matka ani bratr.
Vůbec žádní upíří?
Žádní upíři kromě tebe.
Jen se chci věnovat běžným věcem, jako jsou škola a úkoly.
A ještě mě napadá: zábava.
To zní dobře. Kdy s tím začneme?
Můžeme se kouknout na film u mě doma.
S tvojí mamkou? A paklem piv?
Moc nepomáháš. Mohla bys aspoň zkusit být milá.
Promiň. Ale je pro mě těžké být milá k lidem, kteří mě nenávidí.
Nejsem tak pokročilá.
Tak co s tím filmem dneska večer?
Cokoli chceš dělat, budu dělat.
-Ale jdu pozdě, takže mizím. -Dobře.
Dobře.
A ta klávesnice je k psaní zpráv,
což děláš, když s někým nechceš mluvit.
Anno, tady Jeremy.
Už dlouho ses neozvala.
-Jasně. -Nerozbil jsem to, přísahám.
Jenom jsem ukazovala Harperovi, co jsi mě naučila. Úžasné zařízení.
-Kdo to byl? -Jeremy Gilbert.
-To je tvůj přítel? -Samozřejmě ne.
-Tak co myslíš? -Vypadáš úctyhodně.
To je účel. Korzety mi nechybí.
Susie Sunshineová mi dala klíče od auta a svoji kreditku.
-To je co? -Vysvětlím ti to později.
Kam se chystáte?
Máme nějaké vyřizování. Vrátíme se co nejdřív.
Věřím, že tady na to dohlédneš.
Takže teď jsem chůva.
Fredericku, jestli to má fungovat, musíme spolupracovat.
-To tvrdíš ty. -Pohlídám to tady, slečno Pearl.
Děkuji ti, Harpere.
Nechci nic velkého, jen večeři v Grilu. Potom třeba zajít do kina.
Myslíš jako na dvojitý rande?
Dva páry si vyrazí v pátek večer společně.
Jo, dvojitý rande.
-Myslíš, že je to dobrý nápad? -Proč by nebyl?
Ještě jsme společně nikam nešli
a nechci, aby to pro nás bylo nepříjemné.
Věci se změnily
a začínalo to být trochu trapné mezi tebou, Mattem a mnou,
a já si myslím, že je důležité, abychom to překonali.
Já nevím.
Víš co? Myslím, že to zní skvěle.
-Vážně? -Jo, jo.
Jo, příjemný večer s přáteli.
Zní to zábavně. Jako zábava.
-Takže dvojitý rande. -Dobře.
Uvidíme se večer.
-Dobře. -Dobře.
Tak jo.
Zdravím, Damone.
Ještě jste neslyšely o klepání?
Pozvání nebylo nutné.
Jsem překvapená, že tady nebydlí žádný člověk.
Bydlíš tu jen ty a tvůj bratr?
Jo, ale nepouští sem žádné upíry.
Zabíjím je.
Sakra!
Posaď se, Damone.
Doufala jsem, že bychom si mohli promluvit.
Jistě.
DOUPĚ POUZE MILOVNÍCI UPÍRŮ
JAK SE STÁT UPÍREM?
BLOODYBECKY: PROMĚNIL MĚ BRAD PITT.
JEĎ DO VEGAS. PTEJ SE PO WAYNOVI NEWTONOVI.
JAK ZABÍT UPÍRA?
USUCK14: KRVÍ PAULY ABDULOVÉ.
Magore.
JEN VÁŽNÉ ODPOVĚDI, PROSÍM.
BLOODYBECKY: KOLÍK DO SRDCE FUNGUJE VŽDYCKY.
VĚŘÍŠ NA TO?
BLOODYBECKY: TY NE?
Usadili jsme se v domě za městem. To zatím postačí.
-Všech 25 upírů? -Ne, všichni ne.
Předpokládám, že pár jich už opustilo město.
Ostatní jsou nejspíš ještě v lese nebo se aklimatizují jako my.
Jak se dostali ven z té hrobky?
Hádám, že čarodějky zkazily tu část s kouzlem.
Předpokládám, že rodiny zakladatelů stále mají tajnou Radu.
-A ty jsi její součástí. -To je absurdní.
Jsem v Mystic Falls od přeletu komety, Damone.
-Jsem v obraze. -A stejně tak já.
A teď, když jsi infiltroval Radu, potřebuji vědět všechno, co vědí.
Počínaje seznamem jmen všech členů Rady a jejich rodin.
A každého, koho zásobuješ železníkem.
Ano, s tím budeš muset okamžitě přestat.
Čeho přesně se snažíte dosáhnout?
Mystic Falls je náš domov, Damone.
Sebrali nám ho.
Naši zemi, náš domov.
Je čas na přestavbu.
Zbláznily jste se?
To se stalo v roce 1864.
Probuď se, ženská. Svět už je jinde.
Jako odměnu jsem ochotná ti dát to, po čem toužíš nejvíc.
-Nic nechci. -Katherine.
Ani netušíš, kde je.
Byla jsi 150 let zalezlá pod zemí.
Katherine byla moje přítelkyně, než jsme přišly do Mystic Falls.
Vím, jak přemýšlí. Vím, kde ji hledat.
Už nechci Katherine ještě někdy spatřit.
A rozhodně ti nebudu dělat poskoka.
Nežádám tě o pomoc, Damone.
Najít Katherine bylo jen projevem mé laskavosti.
O zbytku nediskutuji.
Jsem o 400 let starší než ty, chlapečku.
Roztrhám tě na cucky a ani se u toho nezapotím.
Ozvu se ti.
Koupil jsi mi květiny.
Řekl jsem si, že když je to rande, tak proč ne?
Taky bych řídil, ale auto máš ty.
Jeden by řekl, že někdo, kdo se poflakoval kolem,
když byla auta vynalezena, si nějaké pořídí.
Já ho mám. Jenom jím nikdy nejezdím.
Ještě pořád není pozdě z toho vycouvat.
Proč bychom to dělali?
Já nevím. Přijde mi to bizarní.
Jako kdyby nám nebylo předurčeno být někdy normální.
Přesně proto to uděláme.
Půjdeme ven, užijeme si zábavu
a budeme se snažit nezapomenout, že nemusíme být pořád tak vážní.
Poslouchej, když jsem se rozhodl tady zůstat a poznat tě,
bylo to proto, abych mohl dělat věci, jako je tohle.
Abych mohl donést přítelkyni květiny, vzít ji na rande
a pokusit se být normální.
Už jsi někdy předtím byl na dvojitým rande?
Rozhodně.
V roce 1972. Heff a Dvojčata.
-Cože? -Jo, kamarádi. June mi bude chybět.
Myslíš to vážně?
Slečno Sommersová?
Ano. Zdravím, Pearl.
Zdravím. To je moje dcera Annabelle.
Samozřejmě. Kamarádka Jeremyho.
-Ráda vás vidím, slečno. -Jenno, prosím.
Tahle nemovitost patřila rodině švagra po celé generace.
Je to jedna z původních staveb v Mystic Falls.
Býval tam jeden z těch staromódních obchodů s mastičkami.
-Myslíte apatyku? -Jo.
Kdo by to řekl.
Omlouvám se za zatuchlý vzduch. Nikdo tam nebyl už celé měsíce.
Zapojím představivost.
Annabelle.
Už jdu, matko.
-Proč máš uvnitř sluneční brýle? -Moje...
Moje oči jsou dneska nějak přecitlivělé.
-Ty jsi tady nový. -Naopak, jsem tady starý.
Bourbon, čistý.
Tak dlouho jsem zase pryč nebyla.
Někoho jako ty bych si pamatovala.
Jo? Kde jsi byla?
Tak různě.
Tam jsem byl taky.
Zbožňuju muže, kteří utápí svůj smutek. Je to strašně sexy.
Spíš si ošetřuju zranění. A ty?
Měla jsem mít pohovor kvůli práci barmanky,
ale myslím, že vedoucí se na mě vykašlala.
To od ní nebylo moc hezké.
Jo. Naposledy ve městě, jsem se vyspala s jejím přítelem.
-To taky nebylo moc hezké. -Stane se.
Jo, to stane.
Kelly?
-Kelly Donovanová. -Jenno!
Slyšela jsem, že jsi ve městě. Hlídávala mě.
-A pak jsem s ní chodila pařit. -Ta ženská byla šílená.
-Ne tak jako ty. -To už neplatí.
-Posaď se, napij se. -To bych neměla dělat.
Teď jsem ta zodpovědná, ty to nevíš?
Tak si vezmi na noc volno, je to dobré pro duši.
Pro duši je to výtečné.
-Tohle neskončí dobře. -Už se nemůžu dočkat.
-Nesnáším tenhle barák. -Je to lepší než v té hrobce.
Nebyl jsem 145 let zavřený, abych skončil zavřený tady.
Možná by sis měl přestat stěžovat.
-Ty mi v tom zabráníš? -Nech to plavat, Fredericku.
-Slyšel jsi, co Pearl řekla. -Nezajímá mě, co řekla.
Tak se předveď, hochu.
Zkus to znovu.
Nech toho. Nech toho.
-Nebojujeme mezi sebou. -Chci pryč z tohohle domu.
-Proč nemůžeme do města? -Časem.
Ale teď musíme zůstat nenápadní.
-Nikdo neví, kdo jsem. -Bratři Salvatorovi ano.
A já si sakra přeju, abych se s nimi mohl setkat.
To kvůli nim nás lapili.
Matte, jak se ti líbí tady pracovat?
Není to tak špatný. Být číšníkem se naučíš rychle.
Však víš, barmani nezachraňují životy.
Vlastně jsem tady mámě sehnal práci.
Jaké to je, mít Kelly zpátky?
Pořád ta stejná stará Kelly. Ale snaží se, tak nějak.
Kelly a moje máma byly v mládí nejlepší přítelkyně.
Tak jsme se s Mattem potkali. Dělili jsme se o postýlku.
Žertuješ?
Ne, známe se celý náš život.
To si ze mě děláš srandu.
-Panebože. -Teď už jsi velká Jenna.
-Dáme si další. -Kolik to je?
Kam se chystáte?
Bethanne a já jdeme na chvilku ven.
Podívat se do města, protáhnout si nohy.
Nemáme odsud odcházet. Slečna Pearl se vyjádřila jasně.
A ty mě zastavíš?
To jsem si myslel.
-Anno. -Překvapený?
Myslel jsem, že s mámou odjíždíte z města.
Změna plánů.
Promiň, myslela jsem, že budeš rád.
Ne! Ne, ne, to jsem.
Samozřejmě, že jsem.
Dobře. Pusť mě dovnitř.
Nebuď mrzutý. Nemůže to být tak hrozné.
To by ses divila.
Hlavní důvod mé existence mě opustil
a po dnešku se nestabilní pozůstatky země, po které kráčím,
brzy rozpadnou.
Pojďme se zřídit.
Pojďme.
Aspoň oni se baví.
Jsou opilí.
Víš, jak nás jednou po výročním setkání načapali Elenini rodiče?
-Bože, jo! -Byli jsme na šrot.
Bylo to poprvé, co jsem se opila. Viním za to Matta.
Její rodiče seděli u vedlejšího stánku.
A Matt mě donutil předstírat, že se dusím, abychom se mohli vytratit.
Až na to, že její táta byl doktor, takže ji zachránil.
A já utíkala a uklouzla na mokré podlaze a natáhla se.
Úplně před všemi. Vzpomínáš si na to?
3 stehy, kocovina na několik dní
a dostala jsem na týden zaracha.
Skočím si na záchod.
Eleno?
Rychle, schovej se. Nejsme tady.
Proč? Kam jsme šly?
Děti, které máme na starost, na 5 hodinách.
Tohle pro ně není ten nejlepší příklad.
Sakra.
Proč jste se s mámou rozhodly zůstat ve městě?
Naskytla se jí pracovní příležitost.
Otevře si tu malý obchůdek. Vždycky to byl její sen.
Takže jo, zůstáváme.
Přemýšlím, že bych se vrátila na střední školu.
-Takže mě uvidíš mnohem častěji. -Fakt?
Už bylo dost učení doma. Ráda bych byla normální teenager.
Ale musím se zeptat mámy. Určitě k tomu bude mít co říct.
Kéž bys chodila do školy už teď. Musím napsat slohovku.
Chtěl bych napsat ještě jednu o upírech tady v Mystic Falls.
Vážně?
-Nevyčerpal jsi to téma už? -Ne.
Ne, chci jít víc do hloubky.
Chci pochopit, proč byli tenkrát lidé označováni za upíry.
Možná, že upíři skutečně existují.
Jenom jsou jiní, než jsme si vždycky mysleli.
Jak to myslíš?
Třeba jsou normální a dobří, jenom nezapadají.
Nepochopení.
Žertuješ, že?
Nemyslíš si, že je to možné?
To tys mi dala ty informace.
Jeremy, vymyslela jsem si to, dobře?
Byl jsi tak sladkej a k zulíbání, jenom jsem chtěla zapůsobit.
-Je něco, v čem nejsi dobrej? -Dvojitý rande.
Je to pro mě novinka.
Většinou jsem to jenom já.
Ne vždycky zapadnu.
-To proto, že jsi ten kluk. -Jaký kluk?
Ten, který vypadá, že má úplně všechno.
Takže lidé, kteří nemají, jdou radši jiným směrem.
-Takhle mě lidi vidí? -Zhruba tak.
-Jakej kretén. -Jo.
Jo.
Takže...
-Co to děláš? -Cože?
Smyslem toho bylo ukázat Mattovi, jak moc ti záleží na Stefanovi.
Ne vzpomínat na starý dobrý časy.
-Jen jsem se snažila konverzovat. -Tak se snaž míň.
Caroline.
Katherine.
Omlouvám se, spletl jste se.
Eleno, pojď už.
Moje chyba.
-Jak to jde? -Matt podvádí.
Není potřeba, jsem úžasnej.
Stefan Salvatore.
-Je všechno v pořádku? -Všechno je super.
Ten muž támhle mě právě nazval Katherine.
Nikdy předtím jsi ho neviděla?
Ne, nebyl mi vůbec povědomý. Ani trochu.
Tak to dneska ukončíme. Rozloučíme se s Mattem a Caroline?
Účelem dnešního večera bylo neřešit nic podobného.
Musíme dnešní večer zvládnout.
Jeden normální večer.
Jsi si jistá?
Ne, nejsem.
Ale nevím, co jiného dělat.
Hele, jestli je ve městě další upír,
bude tady i zítra.
Vypořádáme se s tím zítra.
Dobře.
To jsou oni.
Pojď sem.
Jo.
Jo, to je lepší než sledovat, jak Damon hostuje v "Cougar Town ".
-Bez urážky. -Radši mlč.
Vždycky jsem to tady chtěl vidět.
Hádám, že je to trochu moc.
Jo, celý můj dům by se sem vešel snad dvakrát.
Mám pocit, jako kdybych tu už někdy byla.
To je zvláštní.
Chcete se kouknout na film nebo tak něco?
Páni, tyhle jsou úžasný.
To je takovej můj koníček.
Měl jsem celou kolekci Mustangů, když mi bylo 9.
-Máš rád auta? -Mírně řečeno.
Pojď se mnou.
Takže, s třešničkami se to má takhle, musíš...
Svatá dobroto.
To je úžasné, byla jsi rychlá.
A tohle je znamení pro mě.
Ty už to balíš?
Jo.
Uvidíme se.
Připrav se, příteli.
Moment, počkat. Jak jsi tohle sehnal?
Předávalo se v naší rodině.
Proč...?
Myslím... Proč s tím nejezdíš?
Protože nefunguje.
Nemůžu přijít na to, co s tím je.
Proč by sis nechával auto, které nefunguje?
Buď ještě trochu víc holka.
Co kdyby ses na to zkusil kouknout?
Eleno, pamatuješ na to staré Camaro tvého táty?
Samozřejmě.
Přestavěl a spravoval jsem motor snad 20x.
-Páni. -Já nemám sportovní auta ráda,
je v nich málo místa na muchlování.
Nebylo to tak hrozný.
-Omlouvám se. -Ne, ne.
Netrap se kvůli tomu.
Ty a Elena máte společnou historii
a ignorovat to nikomu nijak nepomůže.
S tebou se jí daří dobře.
Nebyl jsem si tím jistý, ale je šťastná a za to jsem rád.
Tak fajn, koukneme se na to.
Sakra!
-Potřebujete pomoct? -Sakra!
Pitomá bota.
Zvedněte druhou nohu.
Tady máte.
Díky.
Nejspíš.
Byl to Damon Salvatore, s kým jste popíjela?
On a nikdo jiný. Znáte ho?
Už nějakou dobu.
Pořád žije na Miller Lane?
Bydlí ve starém penzionu.
U mostu Wickery.
Ještě pořád je uvnitř, jestli ho chcete jít pozdravit.
Radši zůstanu tady a budu si povídat s vámi.
Hezké.
Moc pěkné s tou botou a flirtováním.
Ale jsem trochu opilá.
A vysoký chlap plus opilá já se rovná velký špatný.
Jsem si docela jistý, že by se ti to líbilo.
Omlouvám se. To byl dost ubohý pokus.
Omlouvám se.
Máte hezký parfém. Co je to?
Ani nevím.
Byl to dárek.
A tady mám taxík, takže...
Železník.
Těžko v tomhle městě hledat něco k zakousnutí.
-Caroline. -Nechci o tom mluvit.
Jsi směšná.
A nejistá a pitomá, ale to nezmění skutečnost,
že Matt tě miluje a já budu jen náhrada.
-Nejsi náhrada. -Ale jo, jsem.
Jsem Mattova náhrada za tebe.
Jsem tvoje náhrada za Bonnie.
Teď je to o mně a o Bonnie?
Ty to nechápeš.
Proč bys měla?
Vždycky jsi první volba všech.
Byla to hračka.
Víš co?
Nezkusíte se v něm spolu projet?
-Vážně? -Jo.
Caroline.
Jsi v pořádku?
Když to nejsou upíři, jsou to kamarádky.
Dobře. Hovězí, krůta. Co si dáš?
Uděláme obojí. Ať toho máme hodně.
Fajn, líbí se mi tvůj styl. Podáš mi chleba?
Jasně.
-Co se děje? -Je to jenom říznutí.
Podáš mi ručník?
Já nemůžu.
Vadí ti snad krev, Anno?
O co jde?
Je to jen krev, Anno.
-Co to děláš? -Věděl jsem to.
Do toho.
Jeremy.
Jenno. Ahoj, co...?
-Co se děje? -Lítost.
Nezapomeň je potom zamknout.
Neminul jsem zrovna jejich příjezdovou cestu?
Myslím, že je až támhle.
Tohle je úžasný auto.
Prošel jsem?
Tenhle výmysl s dvojitým randem
byl očividně test, abys viděla, jak se budu chovat s Elenou.
Já nevím. Celý večer jsi vzpomínal na roky s Elenou.
Caroline, to se stalo kdysi dávno, víš?
Jen tak to nezmizí.
-Já to vím, dobře? -Ne.
Ne, nevíš.
Protože to necháváš, aby ti to ničilo mozek.
Koukni, je to moje chyba.
Předtím jsem se vyjádřil dost jasně o tom,
že pro mě Elena pořád něco znamená.
Ale všechny ty řeči dnes... Jen dva staří přátelé, vzpomínky.
Dnešní večer nebyl o mně a o Eleně.
Byl jsem tam, protože jsem chtěl být s tebou.
A nevím, co tohle znamená, nebo co jsme,
ale jsem si jistý, že jsi jediná osoba,
se kterou teď chci být v tomhle autě.
Ani netuším, jestli to vůbec dává smysl,
protože se neumím moc dobře vyjadřovat.
Ne, ne.
Myslím, že sis vedl skvěle.
-Sportovní auta. -Jo.
Teď, když jsi mě sem dostal,
co se mnou uděláš?
Udělám...
Udělám tohle.
-Mami? -Damone?
Panebože, Matte.
Proboha.
-Já asi... -To je v pořádku, jen běž.
Zavezu ji domů.
Díky, chlape.
-Kde jsi byla? -Potřebovala jsem na vzduch.
Na 3 hodiny?
Řekni mi, kde jsi byla?
Venku. Byla jsem venku.
Annabelle, nedělej to.
Nemůžu se přít i s tebou.
Co?
Omlouvám se.
-Promiň, že už odcházím. -Jen tě chci odvézt domů.
Normální lidé nemají gardedámy, bodyguardy, ani chůvy.
-A dnes jsme normální, vzpomínáš? -Já vím, jen o tebe mám starost.
Stefane, nemůžu se pořád bát,
že po mně něco půjde.
Nebudu. To není život.
Dobře.
Zavoláš mi, až dorazíš domů?
Dobře.
-Ahoj, Stefane. -Ahoj.
Nedívej se tak na mě.
-Zbláznil ses? -Ušetři si přednášku, koukni...
Sakra.
Vzpomínám si na ně.
Z roku 1864.
Byli v té hrobce.
Jo.
Co se toho týče...
Matte.
-Matte. -Nechci to slyšet, mami.
Matty, prosím.
Víš, co jsem dneska večer dělal, mami?
Bavil jsem se.
Zkouším zapomenout na blbosti, se kterými se musím potýkat.
Užíval jsem si večer s přáteli.
A potom se objevíš ty.
Ožralá v baru, kde pracuju,
abych měl na účty, které ty neplatíš.
A potom se začneš chovat jako puberťák?
Muchluješ se s klukem, který je o poloviny mladší než ty.
Já jsem tady dítě, mami.
To ty máš být ta zodpovědná.
Já vím, Matte.
Jaký byl tvůj večer?
Stejný jako obvykle. Tvůj?
Tak nějak.
-Kde je Bethanne? -Nevrátí se.
Co se stalo? Kde je?
Měla jsi pravdu.
Neměli jsme odcházet.
Ne.
Máš hlad?
Příště mě budeš poslouchat.
Jsem doma. Zuby vyčištěné, jdu spát.
V pořádku a v bezpečí.
Dobře, to jsem rád.
Je všechno v pohodě? Zníš nějak vážně.
Ne, ne, ne.
Dneska večer ne. Ještě pořád máš pár minut normálnosti.
Řeknu ti to zítra, dobře?
Opravdu jsem se na našem rande bavila.
-Lhářko. -Ne, myslím to vážně.
Svým způsobem to bylo přesně takové, jaké to mělo být.
Taky jsem se dobře bavil.
Mohl bys mi tady trochu pomoct?
Co to sakra?
Mohla jsem tě zabít.
Jo, ale nezabila.
Měla jsem.
Ale neudělala jsi to.
Jak jsi to věděl?
Znal jsem jednu holku,
Vicki.
Ona...
Napadlo ji zvíře, pokousalo ji na krku. Začala se chovat jako blázen.
Víš, divně, a vypadalo to na drogy,
ale potom jsi mi ukázala ty články.
A pak jsem viděl tvoji tvář.
Jak se změnila.
Tu noc na hřbitově, když jsem tě políbil.
Víš, že to nikomu nesmíš říct, že jo?
Kdo by mi asi tak věřil?
Byl bys překvapenej.
Proč jsi to neudělala?
Nezabila mě?
Já nevím.
Možná mám ráda kluky jako jsi ty.
Jaký?
Takové, kteří sešli z cesty.
Proč jsi mě konfrontoval?
Proč jsi to riskoval?
Protože kdyby to byla pravda,
mohla být pravda i to s Vicki.
A taky proto,
že chci, abys mě proměnila.