Az előző részekből:
Több mint egy évszázada titokban éltem. Mostanáig.
Tudom, veszélyes, de meg kell ismernem.
Elena kiköpött Katherine.
A nyaklánc vasfüvet tartalmaz.
Megvéd a támadásoktól.
- A szerelmünk Katherine iránt nem volt valódi. - Visszahozom.
Van egy sír a templom alatt. Az átok oda száműzte Katherine-t.
- Szia, Jenna! - Logan.
- Te ki vagy? - Jenna barátja.
Alaric Saltzman. Az új történelemtanár vagyok.
A nagyi most mutatta. Boszorkány vagyok.
- Az arca olyan... - Jobban vagy?
- Mi ez az egész, Elena? - Elmondom neki az igazságot.
Tudom, azt hiszed ezt a sok rosszat te hoztad rám, pedig már megvolt.
- Ez más. - Ne dönts helyettem!
Eddig még nem is voltam a szobádban.
Itt őrzöm azokat az emlékeket, amiket érdemes.
Elena?
Elena, Stefan vagyok.
Tudom, hogy ez a kép megint összezavart.
De megmagyarázom.
Meg kell magyaráznom.
Úgyhogy légy szíves, hívj fel!
Mi újság odabent?
- Damon? - Mintha beszorultál volna.
Az öv miatt. Nem tudom kikapcsolni.
Mindjárt kiszedlek. Szorítsd a kezed a tetőre.
Amennyire tudod. Mehet?
Egy, kettő, három.
Ez az.
Jól vagy? Tudsz állni?
Eltört valamid?
Hopp! Most már ne ájulj el, jó?
Elena, nézz rám! A szemembe!
Nézz rám!
Jól van.
- Olyan volt, mint én. - Ki?
Hoppáré!
VÁMPÍRNAPLÓK
Találtam egyet.
Sokévnyi kutatás és tanulmányozás után egyszer csak ott állt előttem.
Rémisztő volt.
Ahogy a szemébe néztem, átdöftem a karót a szívén.
Jól sejtettem: Mystic Falls
elátkozott hely.
Érezni.
Mindenhol.
Még hét óra sincs.
Ami azt jelenti, hogy még hat órát nyugodtan aludhatsz.
Utálom a nappal dolgozókat.
Ma későn jövök.
- Szeretlek. - Én is téged.
Jó reggelt!
- Hol vagyunk? - Georgiában.
Georgia?
Ne, ne csináld velem ezt!
- Most komolyan, hol vagyunk? - Komolyan is Georgiában.
Hogy érzed magad?
Hát...
Nem tört el semmid. Megnéztem.
A kocsimmal...
Elütöttem egy embert.
De aztán felállt, és... Ki volt az?
Én is ezt szeretném tudni.
Hol a mobilom?
Na jó, menjünk vissza. Azt sem tudják, mi van velem.
Állj meg!
Hallod, Damon? Állj meg!
Állj már meg!
Mennyivel jobb fej voltál, míg aludtál.
Jól vagyok.
Vissza kell mennünk.
Dehogy! Most, hogy idáig eljöttünk?
Miért csinálod ezt?
Nem mehetek Georgiába!
Összetörtem a kocsimat, haza kell mennem.
Ez emberrablás!
Fel se keltél és már dramatizálsz?
Ne poénkodj!
Ilyet nem tehetsz!
- Én nem megyek Georgiába. - Már ott vagy.
Ráadásul a varázsláncod nélkül, ha nem tűnt fel.
Nagyon könnyedén kezelhetnélek.
Ezzel mit akarsz elérni?
Ez az én telefonom!
A pasid az.
Beszélek vele. Elena telefonja.
Hol van? Mit keres nálad a telefonja?
- Jól van? - Elena?
Itt van mellettem,
- és jól van. - Hol vagytok? Hadd beszéljek vele!
Beszélni akar veled.
Hát, ő most nem nagyon akar veled dumálni.
Damon, istenemre, ha egy ujjal is hozzáérsz...
Neked is kellemes napot. Viszhall!
Rohadék!
Figyelj, biztos aggódnak már értem, légy szíves, menjünk vissza!
Mindjárt ott vagyunk.
- De hol? - Atlanta közelében.
Ne csináld, Elena! Otthon most úgy sincs semmi dolgod.
Hová sietnél?
Kicsit kikapcsolsz.
A gondjaid megvárnak, hidd el.
Csak öt percre próbáld függetleníteni magad.
Öt percre.
- Biztos nem lesz melletted bajom? - Igen.
Megígéred, hogy nem csinálod velem azt az agymosásos izét?
Meg.
El is hihetem?
Szállj vissza! Gyere!
Üdv, Mr. Saltzman!
Szia, Jeremy, csak a gyűrűmet keresem.
Levettem az edzéshez, és úgy emlékszem...
Itt van.
Majdnem elhagytam az örökséget, ejnye.
- Hogy állsz a dolgozattal? - Megvan a téma? Mystic Falls, polgárháború.
- És azon belül? - A családom.
Megtaláltam egy ősöm naplóját az 1800-as évekből.
A Gilbert család az alapítók között volt, szóval...
Jól hangzik.
- Bonnie. - Stefan.
- Helló! - Szia!
Rég láttalak.
Hogy vagy?
Megvagyok.
- Az jó. - Igen.
- Visszajössz a suliba? - Nem, veled akartam beszélni.
Mert lehet, hogy segíthetnél.
Egy mágiával.
Stefan, tudom, hogy Elena megbékélt ezzel,
és hálás vagyok, hogy segítettél, de nem akarok ebbe belekeveredni.
Megértem, de segítened kell.
Elenáról van szó. Damon magával vitte.
Itt van a nyaklánca.
Talán ezzel valahogy kapcsolatba tudsz lépni vele.
- Csak az érdekel, jól van-e. - Honnan veszed, hogy nekem ez megy?
Ismertem boszorkányokat, és tudom, mire képesek.
- Én még kezdő vagyok. - Nem baj.
Próbáld meg.
Hát jó.
Lássuk.
Sehol semmi.
Semmi nem történik. Általában jön egy kép, vagy...
- Szólj, ha néznek. - Rendben.
- Mit az? - Valami baj van.
- Elenával? - Velem.
Valami nem jó velem.
Inkább megyek.
Sajnálom, Stefan, nem segíthetek.
- Hol a kocsim? - Letoltam az út szélére.
Nem fogják piszkálni.
És a férfi, akit elütöttem?
- Ő is...? - Így első blikkre igen.
Nem ismerted?
Nem láttam az arcát, honnan tudjam?
Nálunk nem úgy megy, hogy esténként összeröffenünk a Vámpírtanyában.
Ez meg itt mi? Kocsmába hoztál?
Én ide fiatal vagyok. Nem engednek be.
Dehogynem.
Ne. Ne, ez nem létezik.
Damon?
Szia, cukorfalat!
Figyelem, emberek!
Igyunk a pasira, aki összetörte a szívem, tönkretette az életemet,
és minden esélyemet a boldogságra!
Isten-isten!
Téged hogy cserkészett be?
Sehogy, igazából az öccsével...
Szívem, mindenképp az övé vagy.
- Élvezd, amíg lehet. - Rendben.
- Te honnan ismered? - Az egyetemről.
Jártál egyetemre?
Az épületben megfordultam párszor, igen.
Úgy húsz éve, ifjú, naiv elsősként
ismertem meg ezt a gyönyörű embert, és lettem a rabja.
Majd megosztotta velem a titkát,
és még inkább belezúgtam.
Nekem is megvolt a magam kis titka, és végre beszélhettem róla.
Boszorkány.
- Így lett teljes az életem. - Megadtam a lökést.
Igen ügyes az ágyban, igaz?
De legjobban
a lelépés megy neki.
Szóval?
Mit szeretnétek tőlem?
CSENDET KÉRÜNK
Basszus! Sajnálom, ne haragudj.
Pont egy másik könyv mögött volt, ami nekem kellene, és...
Nem lett bajod?
Nem, semmi.
Akkor jó.
- Anna vagyok. - Jeremy.
Végre, hogy hazajöttél.
Neked is szép napot!
- Mi történt? - Elment az erőm, nagyi.
Akárhogy koncentrálok, nem megy.
Ezekből a könyvekből sem derül ki, hogy jöhetne vissza.
Nyugalom, ne idegeskedj!
Mondd el, mi történt!
- Nem lehet. - Titkolózol?
Muszáj, megígértem.
Kérlek, segíts!
Akkor kezdem azzal, hogy a könyvekkel nem mész semmire.
Ha leblokkoltál, magad miatt.
Tisztítsd ki azt elméd, és újra rendben leszel.
Mit tisztítsak ki?
Ami ennyire megijeszt.
Szia, Jenna! Ne haragudj!
Hol vagy? És miért nem szóltál?
Tegnap eléggé hulla voltam, Bonnie-nál aludtam,
ma meg onnan mentem suliba.
Minden rendben?
Csak a Stefan ügy, tudod.
Ne már! Csak van valami módja.
Annyi év után, még mindig Katherine az első.
Honnan tudod, hogy él?
Azért kéne bejutni a sírhoz, hogy megtudjuk.
Egyszer már segítettem. Húsz éve, emlékszel?
Három egyszerű lépés: üstökös, kristály, átok.
A kettessel van a gond.
A kristály nincs nálam.
Akkor ennyi, Damon.
Máshogy nem lehet. Ez Emily átka.
És ha egy új átokkal felülírjuk?
Ez nem így működik, cicám.
Emily átka teljes. Nem nyithatod fel a sírt.
Ez nem igaz!
Helló?
Van itt valaki?
Elena, te vagy az?
Igen, én.
Merre vagy?
Hazudtál.
Engedd, hogy megmagyarázzam. Kérlek.
Miért, azzal nem hazudnál?
Mondd meg, hol vagy, és érted megyek.
Mi közöm van Katherine-hez?
Esküszöm, nem tudom.
És ezt higgyem is el?
Ez az igazság, és...
Figyelj!
Jól vagy?
Ne tégy úgy, mintha érdekelne.
Te örülsz mások nyomorának.
Szia, Bree vagyok.
Tippelj, ki jött be a kocsmába.
Valaki!
Segítség!
- Jó napot! - Mit óhajt?
Stefan vagyok, Bonnie egyik barátja.
Az édesapja mondta, hogy itt találom.
Volt itt. De elment.
- Tudja, hogy hova? - Nem, de maga igen.
Tessék?
Mondtam neki, hogy nézzen szembe a félelmeivel.
És magáról érzem, hogy pontosan tudja, mitől retteg az unokám.
Tudja, mi vagyok, mégis kezet nyújtott nekem.
Ami arra utal, hogy azt akarta, bízzam önben.
Menni fog?
Bízom benne, hogy megóvja őt.
Menjen is minél előbb.
Behívni nem fogom.
Nyilván megérti, hogy miért.
Ez a sor a helyi történelem.
A polgárháború eggyel odébb lesz.
- Mit keresel? - Helyi események, 1860 körül.
- Itt dolgozol? - Nem.
Szakkönyvek erre.
Magántanulok, ide az iskolai hangulat miatt járok.
Meg is van.
Első telepesek, városi archívum, alapítók cuccai. Ami csak kell.
Szóval, miről írsz?
A városiak félelmei a háború alatt, ennek hatása egyes kortárs írókra.
Konkrétabban?
A helyi legendák és mítoszok eredete.
Vagyis a vámpírok?
Tegyük fel, Katherine leszármazottja vagyok.
Akkor részben vámpír is lehetek?
A vámpírok nem tudnak nemzeni.
Bár imádunk próbálkozni vele.
Nem. Ha tényleg tőle származol,
akkor Katherine azelőtt szült, mielőtt vámpírrá változott.
Stefan fel akart használni, hogy pótoljam Katherine-t?
Nagyon durva tőle.
Mi van, nem szereted az uborkát? Mi a bajod?
Hogy tudsz egyáltalán enni, ha elvileg már...
Halott vagyok? Nyugodtan kimondhatod.
Amíg elegendő vért juttatok a szervezetembe,
a testem teljesen normálisan működik.
Ez a mostani kedvességed őszinte egy kicsit is?
- Parancsolj, szívem! - Köszönöm.
Én is kérek egyet.
Kikapcsolok, tudod. Öt percre.
Bizony, az öt perchez egy sör is jár.
Egészségedre!
Te most hülyítesz, ugye? Vámpírok sohasem léteztek.
Papíron nincs sok nyomuk,
de a polgárháború óta mesélnek róluk.
A nagyapám is mondott ijesztő sztorikat.
Már neki is a szülei mesélték.
Ez csak folklór. Metaforaként használták a kor démonjaira.
- Kikre? - Az uniós katonákra.
Olvastam róluk. Az ellenséget hívták démonoknak,
mert az éj leple alatt támadtak.
Nekem akkor is vámpírok.
Átvitt értelemben.
Nehéz idők során szárnyal a fantázia.
Háború idején az embereknek nem a valóság kell, mesékbe menekülnek.
Innen jönnek a vámpíros sztorik.
Te nem vagy semmi.
Mikor megláttalak, nem néztem volna ki belőled.
Igen, volt egy...
elég durva időszakom, de már kezdek visszatalálni magamhoz.
Sok sikert a dogádhoz. Mennem kell.
A dédapám megmutatta egy felmenőnk naplóját.
Az írt egy csomó ilyen parás dolgot vámpírokról.
Tök hihetőnek tűnt.
- Naplót? - Aha.
Miért?
Nagyon muszáj menned?
Működj már!
Gyerünk!
Remek.
- Hagyj békén! - Bonnie! Én vagyok az, Stefan!
Stefan?
Egyszer csak beszakadt a talaj, és leestem.
Semmi baj. Ne félj!
- Gyere, kiviszlek innen. - Hogyan?
Csukd be a szemed.
Bízz bennem.
Ne félj.
Kinyithatod a szemed.
- Bocs, ha megijesztettelek. - Honnan tudtad, hogy itt vagyok?
A nagymamád elmondta, mivel próbálkoztál, és erre tippeltem.
Hallottam őket ott lent.
Az ajtó mögött.
- Nem szenvednek? - Eleinte igen, de már nem.
Az éhségtől elsorvadtak.
- De ha vért kapnak... - Nem kapnak, Bonnie.
Nem jöhetnek ki. Emily tett róla, mikor elpusztíttatta veled a kristályt.
Nincs veszély.
Mehet? Most!
Háromból három.
Kérsz partedlit?
Én nem tudom kiakasztani a torkomat piáláshoz.
Jó kifogás. Na jó, ki jön?
Még egy kanyar, Bree?
Picikém, már padlón kéne feküdnöd.
Be se vagyok rúgva. Iszonyúan bírom.
Na, jó. Tessék.
- Nem is sejted, hol a napló? - Nem.
A papi halála után szétkapkodták a holmijait. De rákérdezhetek.
Elég fura, hogy az őseink ugyanazokról írtak naplókat.
- Talán részben van alapja. - Nem, biztos csak metafora.
Az én felmenőm novellákat írt.
Szóval ezért vagy meggyőződve, hogy kitaláció az egész.
Nem, azért vagyok meggyőződve erről,
mert az Elveszett fiúkat meg az Alkonytájt vagy 50-szer láttam.
Azok filmek?
Jól van, na, nem nézek ilyeneket.
Viszont, ha van kedved, csaphatunk egy ilyen vámpíros mozizást.
Jó, persze.
Ez inkább úgy hangzott, hogy "isten ments"!
- Bocs, ha nyomulok. - Nem, csak...
Nem akarom, hogy félreérts.
De most lett vége egy kapcsolatomnak.
Még kicsit korai.
Persze, értem.
Barátilag gondoltam én is.
Ja.
De most már tényleg megyek, úgyhogy...
Jó volt dumálni.
Igen!
- Halló? - Elena.
- Jenna, várj, nem hallak. - Hol vagy?
- Minden rendben? - Igen.
Tényleg. Jól vagyok.
- Várj, semmit nem hallok! - Most telefonáltak a...
Halló?
Köszi.
Hol a kislány?
Valahol erre kell lennie.
Damon, vigyázz!
Állj már le!
Ne!
- Ki a franc vagy? - Hát ez gyönyörű.
- Nem is sejted? - Miről beszélsz?
- Mit ártott neked? - Megölte a barátnőmet.
Ő mit ártott, mi? Ő mit ártott neked?
Semmit.
Nem értem.
A barátnőm meglátogatta Stefant, ez pedig megölte őt, érted?
Lexit? Lexi volt a barátnőd?
Beszéltünk rólad, de azt mondta, te ember vagy.
Voltam.
Ő változtatott át?
Ha örökké együtt akarsz maradni valakivel, örökké kell élned.
Szeretett téged.
Ő mondta, hogy a valódi érzelmeket nem lehet megtagadni.
Neked ilyen döntést nem kell hoznod.
Ne! Kérlek, ne tedd! Ne bántsd!
Szívességet teszek neked.
Lexi szeretett. És ő jó volt, vagyis te is biztos az vagy.
Légy jobb Damonnál.
Ne tedd ezt! Könyörgök neked!
Kérlek!
Köszönöm.
Nem miattad álltam le.
No lám! Hazatért a tékozló leány!
Beszélhetek a barátoddal egy picit?
Köszönöm.
Hálás vagyok a segítségéért, Stefan.
Szívesen, Sheila.
Nem vettem biztosra, hogy emlékszel.
- 1969 októbere. - Szinte még bakfis se voltam.
De már vezetted az egyetlen háborúellenes tüntetést
ezen a környéken.
És ahogy beszéltél, elvarázsoltad a népet.
Velem együtt.
Míg a rendőrök el nem vittek.
Nagy kockázatot vállaltál azzal, hogy felkerestél.
És hagytad, hogy beléd lássak, felismerjelek.
Egészen máshogy is reagálhattam volna.
A családod évtizedek óta őrzi a titkomat.
Tudtam, bízhatok benned, ha elhiszed, rászolgálok a bizalmadra.
Bonnie is tudja, igaz?
Igen.
Azt értesd meg, hogy nem lehetünk a végletekig lojálisak.
Ez a város mindannyiunkat üldözni fogja, ha rájönnek.
Akkor pedig nekem a saját családom lesz az első.
Jól tudom.
Örülök, hogy világos.
Jó éjt neked.
Jó éjt, Sheila.
Gondoltam beköszönök, mielőtt megyek.
Jó volt látni, Damon.
Semmi puszi?
Tele vagyok vasfűvel.
Minden italomba teszek.
Ezt most miért mondod?
Lexi a barátnőm volt.
Hogy tehetted?
A sírt fel lehet nyitni.
- Megint hazudsz! - Emily varázskönyvét keresd!
Ha tudod, milyen ráolvasással zárta le, a visszájával fel lehet nyitni.
- És az benne lesz a könyvben. - Hol van ez a könyv?
- Azt... - Fogalmad sincs.
Ennyit tudok.
Elhiszem.
Kedves, drága Bree.
Ezért szinte sajnállak is.
Végül is miért hoztál magaddal?
Mert nem vagy te olyan rossz társaság, Elena.
- Ne légy olyan kritikus önmagaddal. - De komolyan.
Nem tudom. Ott hevertél az úton,
gyámoltan, bajba jutott hölgyként.
És tudtam, hogy ezzel felhúzom Stefant.
És tényleg nem vagy olyan rossz társaság, Elena.
- Régen még jobb voltam. - Most is elmegy.
Megmentettem az életed.
- Tudom. - Csak nehogy elfelejtsd.
- Szia! - Szia.
Elmondhattad volna.
El is akartam.
Azt ígérted, nincs több hazugság, csak az igazság.
Meg tudok vele birkózni.
Akármilyen őrülten hangzik, el tudom fogadni a tényt, hogy vámpír vagy.
És hogy a bátyád is az, a legjobb barátnőm meg boszorkány.
Beletörődök, hogy a világ felfoghatatlan rejtélyeket
tartogathat.
De ebbe?
Ilyen hazugságokba képtelen vagyok.
Mi vagyok én neked?
Kinek tartasz engem?
Nem Katherine-nek.
Minden téren a tökéletes ellentéte vagy.
És erre mikor jöttél rá?
Mielőtt megcsókoltál?
Vagy mielőtt lefeküdtünk?
Mielőtt megismertél.
Tessék?
A suli első napján
nem először találkoztunk, Elena.
- Hanem mikor? - 2009. május 23-án.
De én akkor...
Aznap, mikor a szüleid autója lezuhant a hídról.
Ott voltál?
Néhány évente hazajártam.
Találkozni Zach-kel, látni az otthonomat.
Tavaly tavasszal épp az erdőben jártam a régi fahíd közelében.
És hallottam a balesetet.
Az egészet.
Rohantam segíteni, de nem voltam elég gyors.
Az autót már elnyelte a folyó.
Édesapád még eszméleténél volt, ki is menthettem volna,
de nem engedte. Azt akarta,
előbb téged mentselek meg.
Úristen.
Mikor a kórházban magamhoz tértem,
senki sem tudta, hogyan jutottam ki a kocsiból.
Azt mondták, csoda volt.
Értük is visszamentem,
de késő volt. Őket már...
nem tudtam megmenteni.
Amikor kihúztalak,
láttam, mennyire hasonlítasz Katherine-re.
Nem értettem.
Utána hónapokig igyekeztem meggyőződni róla, hogy nem ő vagy.
Figyeltelek, igyekeztem minél többet megtudni rólad,
és kiderült, hogy egészen más vagy, mint Katherine.
Ekkor el is akartam innen menni, de de képtelen voltam.
Nem tudtam anélkül, hogy megismernélek.
Őszintén sajnálom, hogy ezt eddig nem mondtam. Tényleg akartam.
De olyan szomorú voltál, és...
Miért hasonlítok rá?
- Ennyit is elég megemésztened. - Miért hasonlítok rá, Stefan?
Mit nem mondtál még el?
Sokáig nem értettem.
Te Gilbert vagy, ő Pierce volt.
De hasonlóság túl egyértelmű.
Aztán rájöttem.
Téged örökbe fogadtak, Elena.
Megint itt?
- Szia! - Szia.
Na jó, figyelj.
Ne kérdezd, miért csináltam, hisz alig ismerjük egymást.
Mert néha...
Vagyis inkább mindig, szeretem, ha igazam van.
Szóval rákerestem, és...
- Ezek mik? - Bizonyítékok.
Mondjuk.
Újabb állattámadás Megcsonkított táborozók
- És mit bizonyít ez? - Csak 1942-ig kerestem vissza,
de ezek szerint, rendszeresen történtek állattámadások
a városban az elmúlt 75 évben.
Folyamatosan. Nézd csak!
'62-ben öt holttestet találtak.
1953-ban négyet, '74-ben még hármat,
és idén megint csak ötöt.
Mindegyik megtámadott súlyos vérveszteséget szenvedett.
Vagyis megcsapolták őket.
Honnan tudod ezt?
Az anyakönyvi kivonatodban az áll,
hogy Elena Gilbert vagy, és a városi kórházban születtél.
De arról egy szó sincs, hogy édesanyád ott szült volna.
Vagy, hogy egyáltalán várandós lett volna.
Mit tudsz még?
Nem sokat, mert ahhoz a Pierce családnál is kutatnom kéne,
ami viszont túl kockázatos.
Gyanús lenne, ha Katherine után kérdezősködnék. De figyelj,
nem ez a lényeg.
Csak az számít, hogy szeretlek.
Mert szeretlek.
Nem szabályozlak be, Elena. Nincs rá szükség.
Mert eddig mindig igazat mondtál.
Hol voltál, és miért hazudtál nekem?
- Azt hittem, többre becsülsz. - Te csak ne emlegess hazugságokat!
Itt ne merészelj hagyni! Nem én vertelek át téged.
Jó, akkor egy kérdés: engem örökbe fogadtak?
Ha már az átveréseknél tartunk.
Miért nem mondtad el?
Azt hittem, többre becsülsz.
Elena, én nem... Ők kértek erre.
Már pont nem érdekel.
Egy whiskey-t.
Szeretlek.
Ma kicsit később jövök.
VÁMPÍRNAPLÓK bb jövök.