Din episoadele anterioare:
De mai bine de un secol, am trăit în secret. Până acum.
Ştiu ce risc, dar trebuie să o cunosc.
- Elena. Seamănă perfect cu Katherine. - Bună, frate.
Damon.
Nu este nimic aici despre tipul ăla Logan pe care l-am ucis.
- Cineva acoperă fapta. - Este un cerc mic.
- Familiile fondatoare, câţiva oficiali.
- Voi face tot ce pot ca să ajut.
Alaric Saltzman. Sunt noul vostru profesor de istorie.
- Ăla e un inel cool. - Mersi. A fost al tatălui meu.
Trebuie să plec. Au murit prea mulţi oameni.
- Nu pot să fac parte din viaţa ta. - Nu pleca, Stefan.
La revedere, Elena.
Ştii ce, nu te voi invita înăuntru.
- Altă dată atunci. - Am fost părăsită.
Da, Logan este un nemernic.
- Bună, Jenna. - Logan.
Nu ai de gând să mă inviţi să intru?
De ce eşti aici, Logan?
Mi-a fost dor de tine. Nu am fost în oraş.
Da, am primit acel e-mail.
Ai primit un e-mail?
Nu mi-ai trimis un e-mail?
Pot să-ţi explic. Invită-mă înăuntru şi o să-ţi spun totul.
Nu o să te invit să intri. Renunţă.
Haide, Jenna, eu sunt.
- Răspunsul este nu. - Te cunosc.
Mereu eşti aproape de un "poate."
Un mic ghiont spre "da."
Tocmai mi-ai spus că nu am niciun control de sine.
O strategie înţeleaptă.
Bună seara.
Bună.
Eşti tipul de la ştiri, Logan Fell.
Te urmăresc în fiecare seară.
Adică o făceam. Nu mai eşti la TV.
- Mi-am luat nişte timp liber. - Am observat.
Sunt Daphne.
- Ştii ceva, Daphne? - Nu, ce?
"Trăiesc în frică.
Mă consumă.
Seara devreme, când văd că apusul se apropie, frica vine.
Pentru că ştiu că noaptea aduce moarte."
Jeremy şi-a scos caietul cu schiţe.
- Glumeşti. - Nu, dar nu spune nimic.
Dacă îl încurajăm, o să-l ascundă.
Specializare la psihologie. Bifat.
Şi tu cu Stefan?
- Vreo veste? - Ştie ce simt şi care e poziţia mea.
Şi ştiu care e poziţia lui, dar nu contează.
Pleacă, se mută în altă parte.
- Unde pleacă? - Nu mai pun întrebări.
Răspunsurile sunt înspăimântătoare.
Al tău pleacă, al meu se întoarce.
- Logan? - S-a întors.
- Nu l-am lăsat să treacă de uşă. - Sper să i-ai trântit-o în faţă.
- Trântit pe jumătate. - Regula de trei lovituri, Jenna.
Nici măcar nu ai voie să te uiţi la ştiri.
Exact. Fără Logan "Nemernicul" Fell.
Ai vreo idee unde vei pleca?
Nu ştiu. La Londra, poate.
- Să văd nişte prieteni. - Nu ai niciun prieten.
Ai dreptate, Stefan. Te am doar pe tine.
- Deci unde mergem? - "Noi" nu mergem nicăieri.
Îmi voi trăi viaţa pe cât de departe de tine va fi posibil.
Dar suntem o echipă. Am putea călători prin lume împreună.
Am putea încerca să participăm la "The Amazing Race".
Asta e amuzant.
Serios, unde te duci?
Pentru că nu rămânem în oraşul ăsta.
Sunt aici să-l văd pe Damon.
Sigur. Bine.
Doamna şerif, ce surpriză.
Îmi pare rău că te deranjez, dar trebuie să vorbim.
Intră.
Sper că înţelegi misterul Stefan nu ştie despre asta.
- Aş vrea să fie la fel în continuare. - Sigur.
- Copiii sunt prea tineri să fie în asta. - De ce ai nevoie?
A mai fost un atac.
O femeie, gâtul sfâşiat, golită de sânge complet.
- Se potriveşte modelului. - Îmi pare rău, nu înţeleg.
Credeam că am rezolvat problema când am omorât-o pe blondă.
Mă gândesc că poate a transformat pe cineva.
Sau mai multe persoane, nu ştiu.
Povestea e un alt atac al unui animal...
...dar nu ştiu cât timp mai putem minţi.
Membrii consiliului sunt nervoşi. Credeam că am scăpat de asta.
Deci ce facem?
Eşti singurul care s-a confruntat cu un vampir.
Speram că ne vei spune tu.
Seara carierelor DISEARĂ!
Şi apoi balerina şi celălalt au dansat salsa.
Am fost trează la partea aia.
Nu ştiu când ai adormit.
Ai văzut valsul Celine Dion despre cancer?
Acelea mă fac mereu să plâng.
Da.
Apoi judecătorul strident ţipa şi nu am rezistat şi am închis.
Şi eu m-am uitat la "Family Guy", aşa că îmi erai dator.
Mi-a scăpat ceva?
Şi-au petrecut timpul împreună.
- Cam ciudat, nu crezi? - Are nevoie de cineva drăguţ, ca el.
Spre deosebire de un vampir ucigaş, aşa ca Damon.
Da, cum te descurci cu toată aia?
Sunt speriată.
Damon m-a atacat. Aş fi putut fi moartă acum.
Dar sunt şi recunoscătoare.
Lui Stefan. Mi-a salvat viaţa.
L-ai văzut?
Nu de când mi-a spus că pleacă. S-ar putea chiar să fi plecat deja.
Nu ar pleca fără să-şi ia la revedere.
Ba da, ar face-o. Crede că mă protejează.
Un nou început şi toate alea.
Ce ai de gând să faci?
Ce ar trebui să fac? Deja l-am implorat să nu plece.
Dacă îl rog din nou, sunt egoistă.
- Asta este. - Poate că aşa e cel mai bine.
Ce? De ce?
Ce viitor ai fi putut avea cu el dacă ar fi rămas?
- Stai să leg mai bine. - Scuze.
Promisiunea viitorului TĂU
- Tocmai ai--? - Nu, jur.
- Dumnezeule! - Cum e? Ai reuşit?
Mulţumesc că ai trecut pe aici.
- Să-mi spui la ce concluzie ajungi. - Desigur.
Ce se întâmplă cu tine? Ai ucis pe cineva?
Dă-te de pe mine.
A, nu mă atinge.
B, dacă aş fi făcut-o, nu ar fi fost atât de evident.
Şi C, este un alt vampir în oraş.
- E imposibil. - Se pare că nu e.
Cum se poate asta?
De ce ne pasă? Plecăm, nu?
Nu, nu pot să plec acum şi tu ştii asta.
Cum am putea să o găsim pe această persoană?
Lasă adulţii să rezolve asta.
Ne vedem mai târziu, da?
- Bine. - Pa.
Bună.
Trebuie să vorbim.
- Care e treaba cu tine şi Forbes? - Nu e nicio treabă.
V-am văzut azi. Nici să nu încerci să negi, frate.
- Te-ai combinat cu ea. - Nu e aşa.
Niciodată nu e. Până nu deveniţi noi.
- "Noi"? - Da.
"Noi nu putem veni la petrecere."
"Noi nu vom pierde niciun meci."
"Nouă nu ne place roşul."
Am stat împreună, de două ori.
După cum spuneam, "noi."
Nu ai nicio idee cine ar putea fi?
Niciuna.
Dar probabil că este cineva nou, pentru că lăsarea unui cadavru aşa...
...ori e neglijent ori încearcă să trimită un mesaj.
- Şi eşti sigur că nu e Damon? - Nu sunt niciodată sigur de Damon...
...dar a încercat să nu iasă în evidenţă aşa că nu ar avea niciun sens.
Deci ce ai de gând să faci?
Damon este pe urmele lui chiar acum.
Uite.
Ţi-am promis adevărul...
...aşa că am vrut să-ţi spun. Vreau să ai grijă.
Când te-am văzut, am crezut că ai venit să-ţi iei la revedere.
Nu încă.
- Hei, cum ţi se pare? - Înfiorător.
Am găsit jurnalul ăsta vechi. Johnathan Gilbert, din anii 1800.
Cam ciudat. A scris despre demoni şi oameni masacraţi--
Da, a fost scriitor. Poveşti scurte, chestii de groază.
A scris ficţiune?
Credeam că a fost un nebun sau un beţiv.
Ei bine, a fost un Gilbert.
Probabil că a fost puţin din ambele.
- Ce fac acum? Aşteaptă. Vin imediat.
Poţi să te grăbeşti? Am chestii de făcut.
Poţi să-mi dai mie aia.
De ce ai nevoie ca eu să fac asta?
Pentru că eu interferez cu semnalul.
Pot să plec acum? Asta mi-a distrus jumătate de zi.
Fă asta. Intră în maşină, du-te acasă.
Uită că te-am rugat să faci asta.
- Bine. Pa. - Pa.
Am sute de gloanţe de lemn, aşa că să nu faci nimic ciudat.
Nu vrei să faci asta, crede-mă.
- Asta primeşti. - Pentru ce?
- Tu m-ai făcut aşa. - Te-am omorât, dar nu te-am transformat.
Vezi tu, ştiu ce sunteţi tu şi fratele tău.
V-am urmărit. Ştiam că o să vii aici.
Şi mă bucur că ai venit pentru că am nişte întrebări.
Eu primul. Cine te-a transformat?
De unde să ştiu?
Ultima chestie pe care mi-o amintesc e că mă pregăteam să-l omor pe fratele tău
şi apoi m-ai prins. Atât.
Până când m-am trezit în pământ în spatele unei reprezentanţe de pe autostrada 4.
Cineva m-a îngropat.
Se întâmplă.
- M-ai muşcat. Tu ai făcut-o. - La naiba.
Trebuie să ai sânge de vampir în sistemul tău când mori.
Nu am făcut aia.
Un alt vampir te-a găsit, ţi-a dat sângele lui.
- Cine? - Asta aş vrea să ştiu.
Nu e ca şi cum mă aştepta comitetul de primire cu un manual.
A fost un proces de învăţare în timp.
Acum sunt un tip de la ştiri în ascensiune dintr-un orăşel...
...şi apoi nu pot să intru în propria casă.
Piciorul nu poate trece pragul.
- Trebuie să fii invitat înăuntru. - Ştiu.
- Locuiesc singur. - Asta e cam naşpa.
Acum sunt la Ramada şi mă uit la TV toată ziua...
...şi mănânc tot apuc, inclusiv personalul de la curăţenie.
Ar putea fi mai rău.
Mă gândesc doar la sânge.
Şi la omorârea oamenilor. Nu mă pot opri din a ucide oameni.
Ucid tot ce pot.
Şi îmi place.
Sunt confuz.
Bine ai venit în club.
Stai puţin. Poliţiştii au găsit un singur cadavru.
Am lăsat unul. Eram obosit.
Am ascuns restul trupurilor. Sunt acolo.
- Glumeşti. - S-au cam adunat.
Promisiunea viitorului TĂU
Mulţumesc, dle. Mă bucur să te văd.
Deci ce ştim?
Nimic nou de raportat încă.
Adjuncţii mei pe care mă bazez sunt toţi în alertă.
Dar dacă simţi nevoia să fii mai proactiv...
...te rog, ia un ţăruş, fă-ţi de cap.
Ce precauţii putem lua?
Nu există un loc mai sigur decât un loc public aglomerat.
Măcar acum, domnule primar, ştim unde ne sunt copiii.
- Ce vrei? - Hei, sunt doar surprins să te văd aici.
Arta implică de obicei cultură şi cultura implică... ei bine, nu pe tine.
Du-te naibii.
Tyler Lockwood
- Mai vrei să fii astronaut? - Nu pot să cred că-ţi aminteşti.
Îmi amintesc folia de aluminiu pe care o purtai pe cap.
Aveam 8 ani.
Ce faci?
Mi-a mers şi mai bine.
Tu?
Adică am auzit nişte lucruri.
Atunci e adevărat, despre tine şi Stefan?
Da, este.
Şi tu, Matt Donovan?
- Am auzit despre Caroline. - Nu începe şi tu.
- Hei. - Suntem prieteni.
- Nu e o mare chestie. - Nu?
Nu.
De ce sunt atât de emotiv?
Nu mă pot gândi decât la fosta mea iubită.
Vreau să fiu cu ea şi să o muşc şi altele.
Probabil pentru că o iubeşti.
Orice ai simţit înainte va fi intensificat acum.
Va trebui să înveţi cum să controlezi asta.
Şi mersul în timpul zilei?
Sunt o persoană matinală.
Tu poţi merge pe la soare. Ceea ce, apropo, este destul de cool.
Consiliul nu te-ar suspecta niciodată. Asta nu e în jurnale.
- Jurnale? - Da, părinţii fondatori...
...au lăsat jurnale moştenire. Haide, trebuie să-mi spui.
Cum poţi merge pe afară când e soare?
- Cine te-a transformat? - Cum ieşi în timpul zilei?
Cine te-a transformat?
Ştii, am fost chiar drăguţ până acum.
Dar te voi omorî.
Atunci nu o să ştii niciodată.
- Nu mi-ai răspuns la întrebare. - Tu primul.
Se pare că suntem într-un mic impas atunci.
Am lucruri de făcut, oameni de ucis.
Presupun că voi avea nevoie de un mic avans.
La naiba.
Cred că nu eşti aici ca să-ţi planifici viitorul.
Ai grijă de mine.
Sper că este în regulă.
Ştii, mi-am dorit să fiu doctor...
...înainte de tot ce s-a întâmplat.
Dar apoi nu am putut pentru că--
Sângele?
Da.
Am încercat mai multe lucruri diferite.
Nu ţi-a plăcut nimic suficient de mult cât să te ţii de el?
Nu, mi-au plăcut toate. Doar că--
A trebuit să merg mai departe înainte ca cineva să observe că nu îmbătrânesc.
- Cât durează până să se întâmple asta? - Câţiva ani, de obicei.
Uneori mai puţin.
Şi ai plecat mereu?
Nu am avut de ales.
Şi tu?
Care sunt planurile tale pentru viitor?
Nu vreau să vorbesc despre viitorul meu, Stefan.
Pentru că tot ce spui îmi dă impresia
foarte clară că nu vei face parte din el.
Nu e vorba că nu vreau să fiu implicat--
Nu poţi. Înţeleg.
Te-am auzit prima oară şi a doua oară.
Şi apreciez că ai grijă de mine...
...dar, te rog, dacă ai de gând să pleci, atunci du-te.
- Ascunde-mă. - Ce se întâmplă?
A apărut "Nemernicul" Fell.
Logan este aici?
Stai, Logan Fell?
Stefan, ce se întâmplă?
Jenna, mă eviţi?
Este o formă de autoconservare.
Elena, ce ar fi ca tu şi Jenna să mergeţi în altă parte.
Să mergem.
Ce faci aici?
Fratele tău m-a întrebat acelaşi lucru.
De fapt, de ce nu trecem peste toată chestia asta cu "cine m-a schimbat"
ca să primesc răspunsul pe care îl vreau.
Cum pot să ies în timpul zilei?
Eu şi Damon suntem singurii care pot de care ştiu.
Dar amândoi sunteţi foarte secretoşi în legătură cu asta.
Ceea ce îmi spune că există o metodă.
Dacă nu ai observat, sunt un fel de celebritate în oraş.
Ar fi foarte, foarte uşor pentru mine să te expun.
Vrei să ştii cum poţi ieşi în timpul zilei?
Vreau.
Nu poţi.
Să nu mă mai ameninţi vreodată.
Când a venit la noi, ce a spus?
Măgulire falsă, un zâmbet stupid, ochi de căţeluş.
Vorbesc serios, Jenna.
- Cum s-a purtat? Ce a spus? - A fost obişnuitul Logan.
A fost fermecător, puţin mai maniac decât în mod normal.
Tot încerca să mă conving să-l las înăuntru.
Ce?
Bine, ascultă-mă cu atenţie.
Să nu mai vorbeşti cu el niciodată, sub nicio formă.
Vorbesc serios, Jenna. Niciodată.
Hei, Elena. Jenna.
Bună, domnule Saltzman.
- Speram să te văd aici. - Noapte carierei este noul bowling.
Bine. Scuză-mă.
Logan Fell este vampir.
Şi când îl voi găsi din nou, îl voi distruge.
Ce s-a întâmplat? Eşti bine?
Nu, nu sunt bine.
Am fost luat prin surprindere.
Am fost împuşcat.
Acum vreau să mă răzbun. Trebuie să-l găsesc.
Nu este nevoie.
- Este aici la şcoală. Glumeşti..
- De ce naiba este aici? - Interacţionează cu lumea.
Vin imediat.
Deci?
E ceva ce-ai vrea să-mi spui?
- Ce faci? - Îmi urmăresc viitorul.
- Iată. -"Jurnalism pentru televiziune"?
Da, jurnalism pentru televiziune.
De ce te uiţi aşa la mine?
Nici măcar nu citeşti ziarul.
Liz.
Logan.
Ce vei face, îmi bagi un ţăruş în inimă?
Mă îngropi într-o altă groapă. Ce ar spune e-mail-ul de data asta?
Nu am avut de ales.
Nenorocito!
Am murit pentru tine.
Pentru acest oraş.
Mă cunoşti de la vârsta de 6 ani.
Şi m-ai băgat sub covor ca pe un gunoi.
- Ştiai în ce te-ai băgat. - Eram unul dintre voi.
Şi acum eşti unul dintre ei.
Păzeşte-ţi spatele, doamna şerif.
Trimite o echipă de rezervă la şcoală.
Ţine totul în cerc. Este un V5.
Nu ştiam că desenezi.
- Este ceva facultativ - Sunt lucrări bune.
Îţi place grafica? Pentru că asta e chestia mea.
Ce faci?
Este altceva ce avem în comun.
Care e celălalt lucru? Vicki?
Să petrecem timp împreună pentru că ne-am culcat cu aceeaşi tipă?
Du-te să te împrieteneşti cu un alt tip cu care şi-a tras-o. Sunt mulţi.
Hei, hei.
- Hei, hei, hei. - Opriţi-vă!
- Bine, gata, durule. - Voi doi veniţi cu mine.
Mă scuzaţi, domnule primar, unde îi duceţi?
Voi sta de vorbă cu ei.
Bătăile ar trebui să se termine cu strângeri de mână, nu credeţi? Haide.
Bonnie, unde eşti? Sunt gata.
Te aştept afară.
Hei, domnişoară neajutorată, vrei să te duc acasă?
Dumnezeule. Logan Fell, Canalul 9, tu eşti?
Ţi-am fost babysitter, Caroline Forbes. Nu râde de mine.
Trebuia să merg acasă cu Bonnie, dar nu o găsesc.
Nu-i nicio problemă, serios.
- Este în drumul meu. - Bine.
- Ştii, asta e soarta. - Şi de ce?
Pentru că sunt interesată de jurnalismul pentru TV.
Pot să-ţi spun câteva întrebări?
Orice doreşti. Dar înainte, pune-ţi centura.
Bine.
- Hei. - Hei.
L-ai văzut pe Logan Fell, tipul de la ştiri?
Da. A plecat s-o ducă pe Caroline acasă.
Stai aici.
Bine, să scăpăm de asta din sistemul vostru.
Haide, luptaţi.
Ce vreţi să facem?
Nu o să mă bat cu el, tată.
Nu cred, domnule.
Nu vă băteţi acolo ca nişte fetiţe.
Ieşiţi, vă băteţi ca nişte bărbaţi şi mergeţi mai departe.
Asta e lecţia pe care mi-a dat-o tata.
Aşa că s-o rezolvăm. Bătaie.
- Haide, tată. - Nu, nu o fac.
Am spus bătaie.
Ce se întâmplă aici?
Îi las pe băieţii ăştia să-şi rezolve problemele.
- Suntem în regulă. Mergi înăuntru. - Nu vreau să mă întorc acolo.
Vreau un răspuns la întrebarea mea.
Ce se întâmplă aici?
Cu cine crezi că vorbeşti?
- Arăt ca un elev? - Nu.
Arăţi ca un idiot matur, bărbatul alpha.
Nu-mi vorbeşti mie aşa.
Aş putea să te las fără slujbă imediat.
Fă-o.
Atunci vom fi noi doi în parcarea asta, să rezolvăm lucrurile.
Bine?
- Tocmai te-ai marcat singur. - Bine.
Eşti bine?
Unde eşti?
Fiica ta şi-a exprimat interesul în jurnalism.
Cred că este important să încurajăm minţile tinere.
Ce vrei?
Satisfacţia să-ţi transform fiica în vampir.
Răzbunarea e nasoală, nu?
Ia-o de aici.
Logan, ce s-a întâmplat? Logan?
Doamnă şerif, sunt Damon.
- Unde este Caroline? - Este în regulă.
Sunt pe strada Elm.
O să mai încerc asta încă o dată.
- Cine te-a transformat? - Ţi-am spus, nu ştiu.
Levierul ăsta ţi-ar putea lua gâtul imediat.
- Acela este răspunsul tău final? - Cum poţi fi de partea lor?
Nu sunt de partea nimănui. M-ai enervat, te vreau mort.
- Cine te-a transformat? - Nu ştiu.
- Atunci eşti terminat. - Stai.
- Ştiu. - Minţi.
Crezi că eşti singurul care vrea acces în acea criptă...
...de sub vechea biserică?
Dacă mă minţi, te omor.
Nu mint. Există o altă metodă prin care poţi distruge vraja. Te putem ajuta.
Hai să ne întâlnim la vechea biserică.
Loveşte-mă. Fă să pară real. Fă să pară real.
- Unde este? - E bine.
Fratele meu o duce acasă.
Îmi pare rău.
Nu am fost suficient de puternic.
Este în regulă.
- Caroline? - Este bine, am dus-o acasă.
Era speriată, dar ştie doar că Logan a atacat-o, nimic altceva.
- Unde se află Logan? - Damon ...
-...se ocupă de el. - Adică...?
Ai văzut ce s-a întâmplat în seara asta, nu?
Adică înţelegi de ce nu putem fi împreună? Ai văzut?
Da, încep să văd multe lucruri, Stefan.
Haide, voi...
Te duc acasă.
Pot să mă duc şi singur.
Ştiu.
În regulă, e drăguţ din partea ta.
Bună.
Ce vrei?
Nu ştiu.
Mi s-a părut că faza cu tatăl tău a fost ciudată.
Ce a făcut.
Este aşa tot timpul? Prin asta trebuie să treci?
Omule, înţeleg.
Înţeleg.
- Care e problema ta? - Nu am nevoie de mila ta.
Nu trebuie să fii aşa.
- Chiar nu trebuie. - Pleacă.
Care e problema ta, omule?
Nu ştiu, bine?
Nu ştiu.
Ce am spus mai devreme, despre plecarea ta, a fost dur.
Nu, ai avut tot dreptul.
M-ai întrebat cum aş vrea să fie viitorul meu.
Mi-am dorit să fiu scriitoare.
Mama m-a cam împins în direcţia aia...
...de când am început să citesc.
M-a sprijinit, m-a încurajat, mi-a cumpărat primul jurnal.
Şi apoi a murit.
Şi nu mă mai văd ca fiind o scriitoare.
Aia a fost ceva ce am avut între noi.
Crezi că ai adus toate lucrurile astea rele în viaţa mea...
...dar existau deja în viaţa mea.
Eram îngropată în ele.
Asta e diferit.
Nu înseamnă că este mai puţin dureros.
Ştiu că este greu de înţeles...
...dar fac asta pentru tine.
Nu.
Nu vei lua această decizie pentru mine.
Dacă pleci, este pentru tine.
Pentru că ştiu ce vreau.
Stefan, te iubesc.
Nu.
Elena, nu pot.
Ba da, poţi.
Nu te ascunde de mine.
- Cine eşti? - Un prieten de-al Jennei.
Jenna te-a trimis?
Nu, am venit din propria voinţă.
Înţeleg.
Ştiu că tu crezi că asta te face curajos, dar de fapt te face prost.
Oricum, aici sunt.
Ce vrei?
Jenna este o persoană bună şi merită cele mai bune lucruri.
Sunt aici ca să mă asigur că le primeşte.
Asta ar fi trebuit să fie o ameninţare?
Nu ai fi putut da un pumn sau măcar să mă provoci puţin?
Nu sunt un tip violent.
- Nu eşti nici prea deştept. - De ce zici asta?
Pentru că habar n-ai cu cine vorbeşti.
Am nevoie să mă duci undeva.
Sigur.
Îmi place de Caroline.
Are chestia asta la ea şi îmi place de ea, bine?
Şi nu o să mă apăr şi nici nu-mi voi cere scuze.
- Bine. - Aşa că termină cu faza asta de bromance.
Bine.
Da.
Vin imediat.
Nu am mai fost în camera ta până acum.
Nu s-a schimbat mult de-a lungul anilor.
Laşi totul aici când vii şi pleci?
Este singurul loc care a rămas constant.
Această cameră păstrează toate amintirile
pe care le-am considerat suficient de importante ca să fie păstrate.
Multe amintiri.
Da.
Ţi-e sete?
Puţin. Ţie?
Sunt bine.
Mă duc să-ţi aduc ceva de băut, bine?
Bine.
Katherine 1864
- Alo? Voiam să-ţi mulţumesc.
Nu ştiu cum ai făcut-o.
Nu înţeleg.
Am găsit trupul lui Logan pe lângă vechiul depozit Fell.
A fost abandonat acolo.
Strângea victime. Victime nevinovate.
Ce?
Oraşul ăsta îţi datorează multe.
Şi eu la fel.
Elena? a fel.