Viděli jste...
Více než sto let jsem žil v utajení, až do teď.
Znám riziko, ale musím ji poznat.
-Elena je Katherine tak podobná. -Ahoj, bráško.
Damone.
Nic tu nepíšou o tom Loganovi, kterého jsem zabil.
-Někdo to ututlal. -Jde jen o malý okruh lidí.
Rodiny zakladatelů, pár městských úředníků.
A já vám rád pomůžu, jak bude potřeba.
Alaric Saltzman. Jsem váš nový učitel dějepisu.
-Pěknej prsten. -Díky. Patřil otci.
Musím odejít. Zemřelo moc lidí.
-Nemůžu být součástí tvého života. -Neodcházej, Stefane.
Sbohem, Eleno.
Víš co? Nepozvu tě dál.
-Tak někdy jindy. -Odkopl mě.
Jo, Logan je debil.
-Ahoj, Jenno. -Logane.
Nepozveš mě dál?
Co tu děláš, Logane?
Stýskalo se mi. Musel jsem odjet z města.
Jo. Dostala jsem tvůj e-mail.
Ty jsi dostala e-mail?
Ty jsi mi neposlal e-mail?
Vysvětlím ti to. Pozvi mě dál a já ti všechno řeknu.
Nepozvu. Na to zapomeň.
Ale no tak, Jenno.
-Odpověď zní ne. -Já tě znám.
"Možná" často měníš
na "ano".
Jinými slovy jsi mi právě řekl, že se neumím ovládat.
Chytrý tah.
Dobrý večer.
Hej.
Ty jsi ten televizní reportér, Logan Fell.
Každý večer se na tebe koukám.
Teda, koukala jsem. Dlouho ses v telce neobjevil.
-Vzal jsem si volno. -Všimla jsem si.
Já jsem Daphne.
-Víš co, Daphne? -Ne, co?
UPÍŘÍ DENÍKY 10. díl: Nováček
"Žiji ve strachu.
Stravuje mě.
Na sklonku dne, když sluneční svit slábne, přichází strach.
Protože vím, že s nocí přichází smrt."
Jeremy vytáhl skicák.
-To si děláš srandu. -Ne, ale nemluv o tom.
Když ho budeme povzbuzovat, sekne s tím.
Hlavní obor psychologie. Beru na vědomí.
Co ty a Stefan?
-Nějaké novinky? -On ví, co cítím a co si myslím.
A já vím, co si myslí on, ale na tom nezáleží.
Odjíždí, stěhuje se.
-A kam? -Už se radši neptám.
Odpovědi jsou čím dál děsivější.
Tvůj odjíždí, můj se vrátil.
-Logan? -Je zpátky.
-Nepustila jsem ho do dveří. -Měla jsi s nimi prásknout.
-Jen trochu. -Potřetí a dost, Jenno.
Nedovolíme ti ani koukat na zprávy.
Přesně tak. Už žádný Logan "Hajzl" Fell.
Už víš, kam půjdeš?
Netuším. Možná do Londýna.
-Navštívím pár přátel. -Nemáš žádné přátele, Damone.
Máš pravdu, Stefane. Mám jenom tebe.
-Takže kam půjdeme? -"My" nepůjdeme nikam.
Já budu žít co nejdál od tebe.
Ale my dva jsme tým. Mohli bychom procestovat svět.
Mohli bychom zkusit "The Amazing Race ".
Vtipný.
Teď vážně, kam půjdeš?
Protože v tomhle městě nezůstaneme.
Přišla jsem za Damonem.
Jasně.
Šerife. To je ale překvapení.
Pardon, že ruším, ale musíme si promluvit.
Pojďte dál.
Snad chápete moji diskrétnost. Stefan o tom ještě neví.
-Byl bych rád, kdyby to tak zůstalo. -Jistě.
-Nemusíme do toho zatahovat děti. -Tak co potřebujete?
Došlo k dalšímu útoku.
Byla napadena žena, měla rozpárané hrdlo a vysátou krev.
-To odpovídá našemu schématu. -Promiňte. Tomu nerozumím.
Myslel jsem, že jsem vyřešil problém, když jsem propíchnul tu blondýnu.
Musela někoho proměnit.
Nebo dokonce víc lidí. Nevím.
Vydáváme to za další útok zvířete,
ale nevím, jak dlouho jim ještě budeme moct lhát.
V Radě to způsobilo rozruch. Mysleli jsme, že to máme za sebou.
A co tedy uděláme?
Ty jsi jediný, kdo se postavil upírovi.
Doufali jsme, že nám poradíš.
NOC VOLBY POVOLÁNÍ DNES VEČER!
A pak ta baletka a krumper tancovali salsu.
To jsem ještě byla vzhůru.
Já ale nevím, kdy jsi usnula.
Viděla jsi, jak Celine Dion zpívala o rakovině?
To mě vždycky rozpláče.
Jo.
A pak tam byl ten uječený soudce, a to už jsem nevydržel a vypnul to.
Já jsem protrpěla celé Griffinovy , dlužil jsi mi to.
Prošvihla jsem něco?
Tráví spolu dost času.
-Je to trochu zvláštní, nemyslíš? -Caroline potřebuje někoho milého.
Někoho jiného než zabijáckého upíra, jako je Damon.
No jo. Jak ti po tom všem je?
Jsem vyděšená.
Damon mě napadl. Mohla jsem umřít.
Ale na druhou stranu jsem vděčná.
Stefanovi. Zachránil mi život.
Už jsi ho viděla?
Ne, co mi řekl, že odchází. Řekla bych, že už je pryč.
Neodjel by bez rozloučení.
Ale odjel. Myslí si, že mě tím chrání.
Férovým rozchodem.
A co budeš dělat?
A co bych měla dělat? Už jsem prosila, aby neodcházel.
Když ho požádám znovu, bude to sobecké.
-Tak to je. -Možná to tak bude nejlepší.
Co? Proč?
Jakou budoucnost byste asi tak měli, i kdyby zůstal?
-Uvážu to pevněji. -Pardon.
PŘÍSLIB NAŠÍ BUDOUCNOSTI
-To jsi byla ty? -Ne, přísahám.
-Bože. -Jak to? Máš to?
Díky, že jste se zastavila.
-Dej mi vědět, až na něco přijdeš. -Jasně.
Co je to s tebou? Zabil jsi někoho?
Jdi ode mě.
A) Nesahej na mě.
B) Kdybych někoho zabil, nebyl bych tak nápadný.
C) Do města zavítal další upír.
-To není možné. -Očividně je.
A kdo by to teda mohl být?
Co je nám do toho? Stejně odjíždíme, ne?
Ne, teď nemůžu odjet, to přece víš.
Jak ho najdeme?
Ať si s tím poradí dospělí, Stefane.
Uvidíme se později, jo?
-Dobře. -Ahoj.
Ahoj.
Musíme si promluvit.
-Tak co ty a Forbesová? -Nic.
Viděl jsem vás dneska na chodbě. Nesnaž se to popřít, brácho.
-Randíte. -Tak to není.
Dokud se z vás nestane "my".
-"My"? -Jo.
"Nedorazíme na párty."
"Nikdy nepropásneme zápas."
"Nelíbí se nám červená."
Byli jsme spolu jen dvakrát.
Jak říkám, "my".
Napadá tě, kdo by to mohl být?
Ne.
Ale musí to být nově proměněný, když nechal tělo jen tak,
nebo se tím snaží něco sdělit.
-Jsi si jistý, že to není Damon? -S ním si nemůžu být nikdy jistý,
ale snaží se na sebe neupozorňovat, takže by mi to nedává smysl.
Co budeš dělat?
Damon ho právě teď stopuje.
Podívej.
Slíbil jsem ti, že ti řeknu pravdu,
proto jsem ti to chtěl říct. Chci, abys byla opatrná.
Když jsem tě uviděla, myslela jsem, že ses přišel rozloučit.
Zatím ne.
-Čau, co říkáš na tohle? -Děsivé.
Našel jsem v tátových věcech deník. Johnathan Gilbert z 19. století.
Byl docela podivín. Psal o démonech, zamordovaných lidech a...
Jo, byl spisovatel. Psal hororové povídky.
Psal fikci?
Myslel jsem, že to byl jen cvok nebo ožrala.
Byl to Gilbert,
pravděpodobně obojí.
-Tak a co teď? -Počkej na mě. Hned tam budu.
Pospěš si. Mám něco na práci.
Už mi to můžeš dát.
Proč jsi chtěl, abych to udělala já?
Protože já ruším signál.
Můžu už jít? Tohle mi zabralo snad půl dne.
Běž. Nastup do auta. Jeď domů.
Zapomeň, že jsem tě o to požádal.
-Dobře. Zatím. -Ahoj.
Mám tu spoustu dřevěných kulek, tak nic nezkoušej.
Tohle nechceš udělat. Věř mi.
-Tohle si zasloužíš. -Proč?
-Udělal jsi ze mě tohle. -Zabil jsem tě, neproměnil.
Vím, co jste ty a tvůj bratr zač.
Sledoval jsem vás. Věděl jsem, že sem přijdeš.
Což je dobře, protože se chci na něco zeptat.
Nejdřív já. Kdo tě proměnil?
Jak to mám vědět?
Naposledy vím, že jsem chtěl probodnout tvého bratra,
a potom jsi po mně skočil ty. Toť vše.
Vzbudil jsem se zakopaný v zemi za autobazarem na D4.
Někdo mě pohřbil.
To se stává.
-Kousnul jsi mě. Musel jsi to být ty. -Sakra.
Musíš mít v těle upíří krev, když umřeš.
Já jsem to neudělal.
Našel tě nějaký jiný upír a dal ti svou krev.
-Kdo? -To by mě taky zajímalo.
A ne že by mě zrovna čekal uvítací výbor s příručkou.
Musel jsem si tím projít sám.
Víš, v jednu chvíli jsem na vzestupu, reportér z malého města,
a najednou nemůžu vkročit ani do svého vlastního domu.
Protože nemůžu projít dveřmi.
-Musí tě někdo pozvat dál. -Já vím.
-Žiju sám. -Tak to máš blbý.
Takže jsem zalezlý v Ramadě, sleduju videotéku
a jím všechny, co mi přijdou pod ruku, včetně uklízeček.
Mohlo by být i hůř.
Pořád musím myslet jen na krev
a zabíjení. Nemůžu s tím přestat, musím zabíjet.
Pořád někoho zabíjím.
A líbí se mi to.
Mám v tom zmatek.
Vítej v klubu.
Moment. Poldové našli jen jedno tělo.
Jedno jsem tam nechal. Byl jsem unavený.
Ostatní těla jsem schoval. Jsou tady vzadu.
-Děláš si srandu? -Kupí se mi tam.
PŘÍSLIB NAŠÍ BUDOUCNOSTI
Díky, pane. Rád jsem vás viděl.
Takže co víme?
Zatím nic nového.
Mí spolehliví zástupci, jsou v pohotovosti.
Ale jestli cítíte potřebu se aktivněji zapojit,
můžete popadnout kolík, a dát se do toho.
Co preventivní opatření?
Nejbezpečněji je na přelidněných veřejných místech.
A pro tentokrát, starosto, aspoň víme, kde jsou naše děti.
-Co chceš? -Jen jsem překvapený, že tě tu vidím.
Umění obvykle znamená kulturu a tobě kultura nic neříká.
Jdi k čertu.
Tyler Lockwood
-Pořád chceš být astronautem? -Nemůžu uvěřit, že si to pamatuješ.
Pamatuju si ten alobal, cos nosil na hlavě.
Bylo mi 8.
Jak se ti vede?
Už bylo líp.
A tobě?
Něco se ke mně doneslo.
Je pravda, že ty a Stefan?
Jo, je.
A co ty, Matte Donovane?
-Slyšela jsem o Caroline. -Nezačínej s tím i ty, prosím.
-Hej. -Jsme kamarádi.
-O nic nejde. -Ne?
Ne.
Proč jsem tak citlivý?
Pořád myslím na svou bejvalku.
Chci s ní být a kousat ji a tak.
Asi ji miluješ.
Všechno, co jsi cítil předtím, se teď násobí.
Budeš se muset naučit, jak to ovládnout.
A co pobyt na sluníčku?
Já jsem ranní ptáče.
Ty můžeš být venku na slunci, což je hodně super.
Rada tě nikdy nepodezřívala. O tom se v denících nepíše.
-V denících? -Jo, zakladatelé
předali deníky dalším generacím. No tak. Řekni mi to.
Jak to, že můžeš být na sluníčku?
-Kdo tě proměnil? -Jak je to s tím sluncem?
Kdo tě proměnil?
Víš, až do teď jsem byl milý,
ale zabiju tě.
Pak se to nikdy nedozvíš.
-Neodpověděl jsi mi na otázku. -Ty první.
Zdá se, že jsme se dostali do slepé uličky, že?
Mám něco na práci, musím někoho zabít.
Budu potřebovat trochu náskok.
Sakra.
Hádám, že tu nejsi proto, aby ses rozhodl, co dál.
Dáváš na mě pozor.
Doufám, že ti to nevadí.
Než jsem se stal upírem,
chtěl jsem být doktor.
Ale nesnesl jsem pohled...
Na krev?
Jo.
Zkoušel jsem spoustu různých povolání.
Ale nic tě nebavilo tolik, abys u toho zůstal?
Ne. Všechno se mi líbilo moc. Jen...
Musel jsem se odstěhovat dřív, než si někdo všimnul, že nestárnu.
-A jak dlouho to obvykle trvá? -Pár let.
Občas míň.
Vždycky jsi odešel?
Neměl jsem na výběr.
A co...? A co ty?
Jaké máš plány do budoucna?
Nechci se bavit o budoucnosti, Stefane,
protože z toho, co říkáš, vím,
že nebudeš její součástí.
Eleno, ne, že bych nechtěl.
Nemůžeš, chápu to.
Slyšela jsem tě, když jsi to řekl poprvé i podruhé.
A vážím si toho, že na mě dáváš pozor,
ale prosím tě, jestli budeš muset odejít, tak prostě jdi.
-Schovej mě. -Co se děje?
"Hajzl" Fell se tu objevil.
Logan je tu?
Moment. Logan Fell?
Stefane, co se děje?
Ty se mi vyhýbáš, Jenno?
Tomu se říká pud sebezáchovy.
Eleno, co kdybyste s Jennou šly někam jinam.
Jdeme.
Co tu děláš?
Tvůj bratr se mě ptal na to samé.
Co kdybychom přeskočili celou tu část: "Kdo tě proměnil?"
a přikročili k tomu, co zajímá mě?
Jak se můžu venku projít ve dne?
Damon a já jsme jediní, kdo může, pokud vím.
A oba tajíte, jak na to.
Což mi napovídá, že to nějak jde.
Pokud sis nevšiml, jsem v tomhle městě celebrita.
Bylo by děsně snadné vás odhalit.
Chceš vědět, jak to udělat, Abys mohl na slunce?
Chci.
To nikdy nepůjde.
Už mi nikdy nevyhrožuj.
Když k nám Logan přišel, co říkal?
Falešné lichotky, stupidně se smál, zkoušel na mě psí oči.
Myslím to vážně, Jenno.
-Jak se choval? Co říkal? -Choval se jako obvykle.
Byl okouzlující, trošku šílenější než obvykle.
Pořád se mě snažil přesvědčit, abych ho pustila dovnitř.
Co?
Poslouchej mě dobře.
Za žádných okolností už s ním nesmíš mluvit.
Myslím to vážně, Jenno, už nikdy.
Ahoj, Eleno. Jenno.
Zdravím, pane Saltzmane.
-Doufal jsem, že tě večer uvidím. -Noc volby povolání je jako bowling.
Tak jo, omluvte mě.
Logan Fell je upír.
A až ho zase potkám, zničím ho, rozcupuju ho na kousky.
Co se stalo? Jsi v pořádku?
Ne, nejsem.
Počíhal si na mě.
Postřelil mě.
Pomstím se mu. Jen ho musím najít.
Nemusíš ho hledat.
-Je tady ve škole. -To si děláš srandu.
-Proč tam sakra šel? -Zpracovává davy.
Hned jsem tam.
Takže?
Nechceš se mi s něčím svěřit?
-Co to děláš? -Mapuju svou budoucnost.
-Tady to je. -"Televizní zpravodajství"?
Jo. Televizní zpravodajství.
Proč se na mě tak díváš?
Vždyť ani nečteš noviny.
Liz.
Logane.
Co chceš dělat, probodnout mě?
Pohřbít mě v dalším mělkém hrobě? Co by tentokrát stálo v e-mailu?
Neměla jsem na výběr.
Mrcho.
Položil jsem pro tebe život.
Pro tohle město.
Znáš mě od mých 6 let.
A stejně jsi mě zametla pod koberec jako špínu.
-Věděl jsi, do čeho jdeš. -Byl jsem jeden z vás.
A teď jsi jeden z nich.
Hlídej si záda, šerife.
Volám posilu do školy, okamžitě.
Informace se nesmí dostat ven. Jde o V5.
Nevěděl jsem, že kreslíš.
-Je to volitelný předmět. -Vypadá to dobře.
Máš rád grafiku? Protože já taky.
Co to děláš?
Je to něco dalšího, co máme společné.
A co je to druhé? Vicki?
Vyrazíme si, když jsme dělali do stejný kočky?
Jdi se kámošit s jinýma klukama, který vojela. A nebylo jich málo.
Hej, hej.
-Hej, hej, hej. -To stačí.
-Dobrá, zklidni se, drsňáku. -Vy dva, za mnou.
Promiňte, starosto, kam je vedete?
Promluvím si s nimi.
Všechny rvačky by měly končit usmířením, nemyslíte?
Bonnie, kde jsi? Jsem připravená.
Jsem venku.
Hej, slečno v nesnázích. Potřebuješ svést?
Můj Bože. Logan Fell, z Kanálu 9, jsi to ty?
Kdysi jsem tě hlídal, Caroline. Neposmívej se mi.
Měla jsem jet domů s Bonnie, ale nemůžu ji najít.
Není to žádný problém, vážně.
-Mám to po cestě. -Dobře.
-Víš, tohle je osud. -A pročpak?
Protože se zajímám o televizní žurnalistiku.
Mohla bych ti položit pár otázek?
Cokoli chceš. Nejdřív se ale připoutej.
Dobře.
-Ahoj. -Ahoj.
Viděl jsi Logana Fella, toho ze zpráv?
Jo. Právě veze Caroline domů.
Zůstaň tady.
Tak si to vyřiďte.
Do toho. Perte se.
Co chcete, abychom udělali?
Já se s ním prát nebudu, tati.
To si nemyslím, pane.
Nebudete se prát uvnitř jako buzny.
Vyřídíte si to venku, budete bojovat jako muži a vyřešíte to.
Nejlepší lekce, kterou mě naučil můj táta.
Tak si to vyřešte.
-No tak, tati. -To se nestane.
Řekl jsem, bojujte.
Co se to tu děje?
Jen nechávám ty kluky, aby si něco vyřešili.
-V pořádku. Vraťte se dovnitř. -Já se nechci vrátit dovnitř.
Chci odpověď na mou otázku.
Co se to tu děje?
S kým si myslíte, že mluvíte?
-Vypadám jako student? -Ne.
Ne, vypadáte jako dospělý, mužský exemplář vola.
Takhle se mnou nemluvte.
Takhle snadno vám můžu sebrat práci.
Jo, to udělejte.
Pak to budete vy a já, kdo si bude něco vyřizovat na tomhle parkovišti.
Je vám to jasný?
-Upoutal jste na sebe pozornost. -Super.
Jsi v pořádku?
Kde jsi?
Tvoje dcera projevila zájem o novinařinu.
Myslím, že je důležité mladé podporovat.
Co chceš?
Uspokojení tím, že proměním tvou dceru v upírku.
Pomsta je svině, co?
Dostaň ji odsud.
Logane, co se stalo?! Logane!
Šerife. Tady Damon.
-Kde je Caroline? -Je v pořádku.
Jsem na Elm Street.
Zkusíme to ještě jednou.
-Kdo tě proměnil? -Řekl jsem ti, že nevím.
Tenhle klíč ti bez problémů urazí hlavu.
-Tvá konečná odpověď? -Jak můžeš být s nimi?
Nejsem na ničí straně. Nasral jsi mě. Chci, abys umřel.
-Kdo tě proměnil? -Já nevím!
-Dobře. Jsi v hajzlu. -Počkej.
-Vím. -Lžeš.
Myslíš si, že jsi jediný, kdo se chce dostat do té hrobky
pod starým kostelem?
Jestli mi lžeš, skončím to s tebou.
Nelžu. Je tu možnost, jak zlomit to kouzlo. Můžeme ti pomoct.
Setkáme se u starého kostela.
Sejmi mě. Ať to vypadá opravdově.
-Kde je? -Je v pořádku.
Můj bratr ji veze domů.
Promiňte, šerife.
Nebyl jsem dost silný.
Jasně.
-Caroline? -Je v pořádku. Vzal jsem ji domů.
Byla otřesená, ale ví jenom to, že ji Logan napadl. Nic víc.
-Kde je Logan? -Damon...
-to s ním vyřizuje. -Jako...?
Viděla jsi, co se dnes stalo, že?
Chci říct, rozumíš tomu, proč nemůžeme být spolu? Víš to?
Jo, začínám rozumět mnoha věcem, Stefane.
Pojď. Já...
... tě svezu.
Nemůžu domů.
Vím.
Dobře, to by bylo pěkný.
Hej.
Co chceš?
Nevím.
To s tvým tátou podle mě bylo divný.
To, co udělal.
Je pořád takový? Tímhle si procházíš?
Rozumím tomu.
Chápu.
-Co máš za problém? -Nepotřebuju tvou lítost.
Vážně takový nemusíš být.
-Nemusíš. -Prostě jdi.
Co máš za problém?
Nevím, jasný?
Nevím.
Co jsem řekla před tím, o tvém odchodu, bylo kruté.
Ne, měla jsi na to právo.
Zeptal ses mě, čím chci v budoucnu být.
Chci být spisovatelka.
Moje máma mě do toho tak trochu tlačila
už od doby, kdy jsem se naučila číst.
Podporovala mě, dávala mi odvahu, koupila mi můj první deník.
A pak zemřela.
A já už si nemyslím, že budu spisovatelkou.
Bylo to něco, co nás spojovalo.
Vím, že si myslíš, že jsi do mého života přinesl jen samé zlo,
ale můj život už špatný byl.
Byla jsem v něm pohřbená.
Tohle je jiné.
Není to kvůli tomu míň bolestivé.
Já vím, že není lehké tomu porozumět,
ale dělám to pro tebe.
Ne.
Nemusíš tvrdit, že to děláš pro mě.
Jestli odejdeš, je to kvůli tobě.
Protože já vím, co chci.
Stefane, miluju tě.
Nedělej to.
Eleno, nemůžu.
Ano, můžeš.
Neschovávej se přede mnou.
-Kdo jsi? -Jennin přítel.
Jenna tě poslala?
Přišel jsem sám.
Chápu.
Vím, že si myslíš, že jsi statečný, ale ve skutečnosti jsi hloupý.
Tak nebo onak, jsem tady.
Co chceš?
Jenna je dobrý člověk, zaslouží si to nejlepší.
Jsem tu, abych se ujistil, že to dostane.
To má být výhružka?
Nemohl bys mi dát ránu? Možná mě trochu vyprovokovat?
Nejsem násilnický typ.
-A nejsi ani moc chytrý. -Proč?
Protože nemáš ponětí, s kým mluvíš.
Potřebuju svézt.
Jasně.
Hele, mám Caroline rád.
Je taková svá, a já ji mám rád, jasný?
A nehodlám se obhajovat nebo omlouvat.
-Dobře. -Tak se přestaň chovat jako blbec.
Dobře.
Jo.
Budu tam.
Tohle je poprvé, co jsem ve tvém pokoji.
Za ty roky se moc nezměnil.
Necháváš tady všechny věci, když se sem vracíš?
Tohle je jediné místo, které zůstalo stejné.
Tady jsou všechny vzpomínky,
o kterých jsem si myslel, že jsou důležité a chtěl je uchovat.
Hodně vzpomínek.
Jo.
Nemáš žízeň, nebo tak?
Trochu. Ty?
Jsem v pohodě.
Přinesu ti něco k pití, dobře?
Dobře.
Katherine 1864
-Haló? -Jen jsem ti chtěla poděkovat.
Nevím, jak jsi to udělal.
Nechápu.
Našli jsme Loganovo tělo před starým skladištěm.
Je zlikvidováno.
Hromadil těla. Nevinné oběti.
Co?
Tohle město ti hodně dluží.
Stejně jako já.
Eleno?
UPÍŘÍ DENÍKY