בפרקים הקודמים...
מעל מאה שנה חייתי בסוד. עד עכשיו.
אני יודע מה הסיכון, אבל אני חייב להכיר אותה.
אלנה. היא נראית בדיוק כמו קתרין.
מה אתה? -אני ערפד.
אני בן 17 מאז שנת 1864.
אני מבטיחה לשמור את סודך, אבל אני לא יכולה להיות איתך.
חמש גופות מרוקנות מדם. -הם חזרו.
שלום, אח. -דיימון.
היא עוברת שינוי.
שינוי למה? -ערפדית.
ויקי, מה לעזאזל?
למה כולם מתים לי? -תוכל לגרום לו לשכוח?
מה את רוצה שיזכור? -שוויקי עזבה את העיירה.
הוא הולך להתגעגע, אבל הוא יודע שזה לטובה.
דיימון?
לקסי?
שלום. -מה את עושה כאן?
איך אתה יכול לשאול בכלל?
התגעגעתי אלייך.
יום הולדת שמח.
די. לא יודעת, טוב?
אם מישהו היה יורה עליי כדורי עץ, הייתי בורחת תוך שניות.
ולמה כתב חדשות צד ערפדים?
לא יודע. לא יודע מי יודע עלינו. הוא ידע. אולי יש עוד.
היי, תעשי לי טובה? בזמן שאת כאן, תהיי זהירה.
אוף! למה להישאר?
אני נוסעת לניו יורק בסוף השבוע.
בון ג'ובי, בגארדן.
"מבוקש מת או חי." זה השיר שלנו.
יהיה פיצוץ.
את חושבת שהוא יזכור אותנו?
זה היה סוף שבוע די משוגע, אה?
נוכל להכריח אותו לזכור אותנו.
קדימה. בוא נלך. כאילו, מה מחזיק אותך כאן?
אמרתי לך. קוראים לה אלנה.
ובכן, בוא נקווה שהיא טובה יותר מהבחורה האחרונה שהתאהבת בה.
אפילו לא הכרת את קתרין.
מזל, כי הייתי בועטת לה בתחת, לכלבה הקטנה.
אם כבר מדברים עליה, איפה דיימון?
מסב סבל איפשהו. -אה.
היי, תהיי בסדר כאן? לבד? יש כמה דברים שעליי לטפל בהם.
טוב, זה לא שיש לי לאן ללכת.
ואתה ודיימון היחידים עם טבעות אור היום החביבות האלה.
יש לי טבעת מצב-רוח משנת 1975. שנחליף?
זה לא עובד ככה ואת יודעת את זה.
כן. -היי, לקס.
אני ממש שמח שבאת הנה. -טוב, מה נעשה ליום הולדתך?
לא בכל יום בחור מגיע לגיל 162.
ברצינות? -כן.
לאן ויקי אמרה שהיא הולכת? -היא לא אמרה.
האם היא אמרה לאחיה לאן היא הולכת?
לא, היא לא אמרה כלום.
היא אמרה לג'רמי להגיד לי שהיא עוזבת את העיירה.
עם מי אוכל לדבר שאולי ידע מה קרה לה
טרם עזיבתה?
אולי סטפן סלבטור ידע. הוא בא לראותה אבל היא סירבה לדבר איתו.
מה הוא עשה שם? -ניסיתי לעזור לה.
ידעתי שאלנה מודאגת לגבי אחיה שיצא עם ויקי
שהייתה עם בעיית סמים, אז ניסיתי לעזור.
אז התערבת כי אלנה ביקשה ממך?
ביקשתי מסטפן לעזור.
הנחתי שעל-ידי עזרה לוויקי הוא עוזר לאחי.
ואיך היית מתאר את התנהגותה בימים שלפני העזיבה?
הפכפכה. מאוד לא מאופסת.
כאילו שהיא ניסתה לנחות אחרי חגיגה גדולה.
היו סימנים לאגרסיביות או אלימות?
לא שאני זוכר.
לא. -לא.
אז אתה מאמין שוויקי באמת עזבה את העיירה?
כן. -כן.
כן. -אתגעגע אליה, אבל...
אני חושב שזה לטובה.
ניסיתי לעזור לה, מאט. זה הכול.
אפגוש אתכם באוטו. -טוב.
את בסדר?
אני לא חושבת שהשריף חשדה במשהו.
לג'רמי אין זיכרון בכלל.
כל מה שהוא ידע זה מה שדיימון השתיל לו.
תודה לך.
איני יכולה לעשות זאת, סטפן.
בכל פעם שאני מביטה במאט או בג'רמי...
כל מה שאני חושבת עליו זה שוויקי לעולם לא תחזור.
והם לעולם לא ידעו מדוע.
אנשים סביבך נפגעים ונהרגים ואני פשוט...
אני לא יכולה. זה יותר מדי.
למה שלא נלך לדבר על זה במקום אחר? -לא.
סטפן, אתה חייב להתרחק ממני.
בו! -אוף.
שלום, לקסי.
איזו הפתעה בלתי צפויה.
"הפתעה בלתי צפויה"?
האח הלא נכון חזר לבית הספר.
לכמה זמן את כאן? -רק ליום הולדתו של סטפן.
אז לא באת עד לכאן כדי לראות אותי?
זהו זה, דיימון. אחרי מאה שנה...
הבנתי שלמוות אין משמעות בלעדיך.
תעשה אותי.
אוי, למה את כזו רעה אליי?
פגשת את עצמך? אתה לא אדם נחמד.
ובכן, כי אני ערפד. -אתה רק החלקים הפחות טובים.
תלמדי אותי להיות טוב.
אני מבוגרת יותר, משמע חזקה יותר.
סליחה. -אל תחבל בזמן שלי עם סטפן.
כי אני אפגע בך.
ואתה יודע שאני יכולה. -כן.
את עוזבת?
אבא לא אוהב כשאני נשארת כאן יותר מדי.
כי הוא מתגעגע אלייך או כי הוא לא בוטח בי?
הבעיה של אביך היא שחסר לו דימיון.
הוא חושש שאמלא את ראשך עם כל הקסם המכשף שלי.
הוא צודק. -הוא תמיד צודק.
זו הבעיה הנוספת שלו.
את צריכה לענוד את זה.
אני חייבת להחזיר את זה לקרוליין. זה לא שייך לי.
זה כן. זה היה של קדמוניתך וכעת זה שלך.
אמילי קדמונית גם שלך. למה שאת לא תענדי את זה?
זה לא מצא אותי, אלא אותך. הגן עלייך.
קמע של מכשפה הינו כלי עוצמתי.
אל תחזירי אותו לאף אחד.
בסדר.
הלוואי שזה היה יפה יותר.
את מתאמללת. -גם את.
האומללות שלי לגיטימית. זרקו אותי.
כן, טוב, לוגן אידיוט.
את לא קיבלת אימייל מנפנף שאומר, "עוזב את העיר. נתראה."
רוצות לשמור על שקט שם?
למה? מה אתה עושה? -שיעורי בית.
ממתי אתה עושה שיעורי בית?
אני חייב לסיים את זה. אני ממש בפיגור ויש לי בוחן מחר, אז...
מה את חושבת? חייזר?
שכפול כלשהו.
הוא יכול לשמוע אתכן.
כן?
שלח אותו פנימה.
אדון סלבטור, היכנס.
תוכל לסגור את הדלת? -בטח.
הבנתי מגברת לוקווד שדוד שלך מחוץ לעיר.
כן, נכון, אבל דיברתי עם זאק והוא עדכן אותי...
ושאל אם אוכל להביא לך את זה.
ורבנה. -זה כל מה שיש לנו כרגע.
אני מקווה שזה מספיק.
זה מעגל קטן.
משפחות מייסדות, כמה פקידי עירייה.
והסגנים שלך, כמובן, נכון?
אנחנו קרובים יותר?
אני חושבת שהעובדות שלנו שגויות.
תמיד האמנו שערפדים יכולים לצאת רק בחשיכה.
מה אם זה השתנה? -האם זה בכלל אפשרי?
לעסנו כל אפשרות אחרת.
עלינו לשקול את זה שאולי הערפד הולך בינינו בשעות היום...
ממש לנגד עינינו.
אז מה הצעד הבא?
אנחנו בודקים כל מי שהגיע לעיר מאז שהרציחות החלו.
זה אמור להציף חשוד או שניים.
ואני, כמובן, אעשה כל שביכולתי כדי לעזור.
את ערה?
לא.
לא, לא.
למה לא חזרת אליי?
סליחה.
את מתכוונת להישאר שם לנצח? -כן.
זוזי הצידה.
אני מודאגת רשמית.
מה קורה איתך?
אני עייפה מלחשוב, מלדבר.
אפשר לקבל גרסה מקוצרת כדי שאוכל להעמיד פנים שאני מועילה?
אני וסטפן נפרדנו.
אני ממש מצטערת. את בסדר?
נכון. שאלה מטופשת.
אני יודעת שקצת נעלמתי בזמן שאת הכי צריכה אותי.
אני גרועה.
רוצה לפצות אותי?
תסיחי את דעתי מזה.
רק תזכרי שביקשת את זה.
היי!
תהיי סבלנית. -בסדר.
את חייבת לשמור על סודיות.
זה שבוע גרוע לדברים כאלה.
תישבעי. כי אני לא אמורה לחשוף את זה.
טוב. אני נשבעת. -טוב.
אין חלונות פתוחים, נכון?
נכון. -אין מאוורר, אין מזגן.
כלום. מה את עושה?
סבתא בדיוק לימדה אותי. את תאהבי את זה.
את מוכנה?
בוני, מה קורה?
זה נכון, אלנה. כל מה שסבתא שלי סיפרה לי.
זה בלתי אפשרי, וזה נכון.
אני מכשפה.
אני מאמינה לך.
תראה, נער צינוק, סיימתי להיות השפחה הקטנה שלך.
ממש פגעת בי ושאני אמות אם אתה חושב...
אלוהים אדירים, איפה היית?
ממש טוב לראות אותך. -הרבה יותר טוב.
את רוצה לערוך מסיבה בגריל הלילה.
למה שאתה לא תעשה את זה?
כי אז סטפן וחברתו הטובה לא יבואו.
אני צריך הרבה אנשים. תזמיני את כולם.
ולמה אני עורכת את המסיבה?
כי את תעזרי לי לפתור את בעיית הערפדים הקטנה של העיירה הזו.
ואני רוצה את הקריסטל שלי בחזרה.
הוא אצל בוני.
אני מודע לזה. תשיגי אותו ממנה.
אז אלנה הזאת. היא תתעשת. אני בטוחה בכך.
כבר עשיתם סקס? -לא.
סקס תמיד עובד.
אתה תטלטל את עולמה עם המין הערפדי שלך, והיא תהיה שלך לנצח.
כן, אבל תביני, זה לא קשור לסקס או לשליטה מוחית...
או לתכסיסים האחרים שלנו.
היא חייבת לרצות להיות איתי, בתנאים שלה.
וואו. זה נשמע מאוד בוגר ומבוגר.
טוב, אני לא נעשה זקן יותר.
רוצה קצת? -לא, תודה לך.
תירגע. לא הרגתי אף אחד בשביל זה.
איזה מקיז דם שיצאתי איתו בעבר הוא הספק שלי.
אוי, אל תשפוט, טוב?
תקשיב, ניסיתי את דיאטת בעלי החיים, החזקתי שלושה שבועות.
לא משנה. אם אתחיל שוב, אני פשוט... לא יודע.
תוכל להפסיק.
לקסי, אני לעולם לא אשפוט אותך.
אני פשוט מקנאה באיפוק שלך.
לי אין. אני מתענגת על נהנתנות.
אם כבר מדברים על זה, מה אתה עושה הלילה?
מצחיק שאת שואלת. -לא שאלתי אותך.
יש מסיבה. בגריל. את תאהבי אותה.
משתה, צוות מלצרים ראוותני. כל החברים של סטפן.
כן, אני לא רוצה מסיבת יום הולדת. -היא לא בשבילך.
זאת מסיבה "מסיבה". אף אחד לא יידע שזה יום הולדתך.
קרוליין עורכת את המסיבה. -דיימון, תתרחק מקרוליין.
אנחנו חברים. הכול טוב.
זה חשוב שאנשי העיירה יראו אותנו מסתובבים כמו אנשים רגילים.
אנחנו צריכים להשתלב.
איכ.
אני מעדיף את שלי בטמפרטורת הגוף.
בוא נלך.
בבקשה?
זה מוזר, אה? אחרי שכל הזמן הזה התבדחנו שאני מדיום...
אני באמת מכשפה.
את לא חושבת שאני מוזרה, נכון?
לא, מובן שלא.
בוני, אני פשוט... אני לא מבינה.
אם סבתא שלך ביקשה שתשמרי על זה כסוד, למה סיפרת לי?
את החברה הכי טובה שלי. אני לא יכולה לשמור ממך סודות.
אני כמעט מוכנה.
אני לא מאמין שאת חושבת שכדאי שנלך לדבר הזה.
זה לא שאני מבקשת שתרוץ החוצה באמצע היום בלי הטבעת.
כלומר, בחייך, זאת מסיבה. -מסיבה שדיימון רוצה שנלך אליה.
השאלה שלי היא, למה? אני חושב שהוא זומם משהו.
למי אכפת? מה הוא כבר יכול לעשות מול אנשים במקום ציבורי?
הוא יודע לשמור על פרופיל נמוך. תאמיני לי.
בסדר, אז הוא יתנהג יפה.
קדימה. יש לי אותך ליום אחד בשנה.
יום אחד שבו אתה לא מהורהר ומתקיים בתוך הראש שלך.
זה יום ההולדת שלי, אה? -זה היום שלי.
והבחור הזה, שקפץ עירום לתוך מזרקת טרווי...
והשתכר על הלפיד של פסל החירות?
הבחור הזה יכול לקחת הפסקה מהדאגות שלו ללילה אחד...
וללכת למסיבה מטופשת.
אז תפסיק להתבכיין ולך תתארגן.
בסדר.
פתוח. אפשר להיכנס.
אלוהים אדירים.
איך? אה...
מי...? -אני אלנה.
מי את?
לקסי. ידידה של סטפן.
הוא כאן? -הוא במקלחת.
את רוצה לחכות לו? -לא.
אגיד לו שקפצת. -אין צורך.
האם יצאת מדעתך הארורה?
על מה את מדברת?
הרגע פגשתי את אלנה.
יש לך כמה הסברים לתת.
יש לך נזק רגשי חמור.
לא, זה לא מה שנדמה לך. היא לא קתרין.
אז הן קרובות משפחה, כי הן יכלו להיות תאומות.
אני לא יודע. -אתה לא יודע?
לא ניסית לברר? -לא, אולי אני לא רוצה לדעת.
אין לי כל רצון לקשור בין אלנה לקתרין.
טוב, כן, כן, הדמיון ביניהן הוא שמשך אותי, אבל לא מעבר.
קתרין ואלנה אולי נראות אותו הדבר כלפי חוץ...
אבל מבפנים... הן ההפך המוחלט.
אה, אז אלנה היא לא כלבה זועמת, אה?
לא.
לא, אלנה היא...
אלנה חמה ואדיבה
והיא אכפתית וחסרת אנוכיות.
וזה אמיתי.
ובכנות, כשאני איתה, אני שוכח לחלוטין מה אני.
אלוהים אדירים.
אתה מאוהב בה.
כן. עכשיו כן. -וואו.
מסיבה מדהימה, נכון?
שמח שחשבת לערוך אותה.
אתה נהנה?
יש לך את הקריסטל שלי? -לא.
אז אני לא נהנה.
איפה אחי? -הוא אמר שיפגוש אותי כאן.
לקנות לך...?
שלום.
מה אתה עושה כאן?
לקסי אמרה שבאת ושנראית כעוסה.
נכון. הבחורה במגבת.
במגבת?
אה, לא, לא. לא...
זה לא ככה, לא. היא לא בדיוק בחורה. לקסי היא...
היא בת 350.
כלומר, היא...?
והיא החברה הכי ותיקה שלי.
לא משהו רומנטי. מעולם.
אה. טוב, היא בהתה בי בלי הפסקה.
זה היה מוזר.
טוב, דיברתי עלייך. הרבה.
אז אולי היא הרגישה כאילו היא מכירה אותך.
אז למה באת?
אני...
זו הייתה טעות.
אלנה, דברי איתי. -אני לא יכולה.
סטפן, אני לא יכולה, וזאת הבעיה.
אני שומרת סודות מכולם. אפילו מהחברה הכי טובה שלי.
יש לך מושג כמה זה קשה?
אני צריכה לדבר עם מישהו, אבל היחיד שאני יכולה לדבר איתו...
זה אתה ו...
אני רוצה שתדעי...
שתמיד אהיה כאן בשבילך.
את יכולה לבוא אליי עם כל דבר, בסדר?
תודה לך שבאת.
היי, את צריכה הסעה לגריל הערב?
אתה הולך למסיבה של קרוליין?
לקסי גוררת אותי לשם.
וזה יום ההולדת שלי.
באמת?
וואו.
יום הולדת שמח, אם כך. -תודה לך.
למעשה, נראה לי שאשאר בבית הלילה.
בסדר.
טוב, שיהיה לך לילה טוב.
בוני. שלום, חיפשתי אותך.
אני ממש מצטערת. אני יודעת שזה אינדיאני מצידי...
ואני יודעת שאנחנו לא אמורים להגיד את זה יותר.
אבל אני זקוקה לקריסטל שלי בחזרה. -למה? אמרת שאת לא סובלת אותו.
אבל אז ראיתי אותו עלייך והבנתי כמה הוא נהדר.
ויש לי איזה שלוש הופעות לבוש שילכו עם זה, אז...
אני לא יכולה להחזיר לך אותו.
טוב. לא רציתי להצטרך לספר לך, אבל אני חברה שלך.
כשאת עונדת את זה, זה גורם לך להיראות שמנה.
הינה, אמרתי את זה. אבל זה כי אני חברה שלך, אז...
אני מצטערת. קרוליין, אני לא יכולה.
מה זאת אומרת לא יכולה, בוני? זה שלי.
חשבתי שאמרת שזה של דיימון. -זה כן...
אז הוא זה שרוצה את זה בחזרה.
לא.
אולי. פשוט...
אאו!
את לובשת פוליאסטר?
באמת התכוונת למשוך את זה מצווארי?
מה יש לך?
מאט.
רק תקשיב לי, בבקשה?
רק ניסיתי לעזור לוויקי.
עברתי משהו דומה בעבר.
אני ממש מצטער.
אל תהיה. זו לא הפעם הראשונה שהיא בורחת.
מתברר שוויקי היא בדיוק כמו אימא שלה. אני לא יכול לסמוך על אף אחת מהן.
תודה שניסית.
איפה זה?
בוני לא מוכנה לתת לי את זה. -אז תקרעי את זה מצווארה.
ניסיתי. זה חשמל אותי.
לעזאזל. למה זה עושה את זה?
אני זקוק לקריסטל הזה. -למה אתה מתנהג ככה?
אני כזאת טובה אליך ואעשה הכול.
אתה יודע, זו רק איזו שרשרת מטופשת.
לא. את הדבר המטופש היחידי כאן.
ושטחית.
וחסרת תועלת.
טוב, אני אזדקק לעוד קצת תנועת רגליים.
אני לא ממש מעוניין בלעשות מעצמי טיפש.
בחייך, אתה לא עד כדי כך גרוע. -רק תעשי לי טובה,
תגידי לי אם את רואה את דיימון עם מצלמת הטלפון שלו.
ברור. -כן.
היי. -לאן אנחנו הולכים?
אף אחד לא יראה אותנו כאן. -אתה רוצה לצאת?
שמעת משהו?
לא, הכול טוב. אף אחד לא מגיע לכאן.
-ווהו. -יפה.
סטפן מחייך. התריעו את התקשורת.
לא בדיוק הענקת לו סיבות להיות שמח לאחרונה.
לא, את צודקת. סטפן המסכן.
נרדף במשך נצח על-ידי אחיו המושחת.
האם זה נעשה מעייף, להיות כזו צדקנית?
זה מתפרץ בנוכחותם של פסיכופתים.
אאוץ'. קחי בחשבון שהרגשות של הפסיכופת הזה נפגעו.
מה עשית לאחי? -אני אצטרך שאלה פחות מעורפלת.
כשעשית את מה שעשית לזיכרונו של ג'רמי...
מה עוד עשית לו?
ביקשת שאקח את זיכרונותיו על ניבים ו...
וכל הדברים הרעים.
רצית שאקח ממנו את הסבל שלו. -אבל הוא מתנהג אחרת.
הוא נראה בסדר עם הכול. קצת יותר מדי בסדר.
הוא לומד, הוא לא עושה סמים, הוא לא שותה.
אתה בטוח שלא עשית משהו נוסף?
אלנה, לקחתי ממנו את הסבל שלו.
קרוליין. -אל תדברי.
אל תעשי את זה, תני לי להסביר. -מה יש להסביר, בוני?
קיבלת מה שרצית.
משהו שאפילו לא שייך לך, אגב.
ולי קוראים חלל מבוזבז, שטחי וחסר תועלת.
מי אמר לך את זה? -מי נראה לך?
את יודעת שזה לא נכון. אל תתני לו להתייחס אלייך כך.
כן, בניגוד לאיך שהחברה הכי טובה שלי מתייחסת אליי.
הצילו.
אוי, אלוהים אדירים.
שני שוטים של טקילה.
בעצם, שלושה.
אני אצטרך לראות תעודה מזהה.
לא, אתה לא.
זה יצא... -בחינם.
על חשבון הבית. -תודה.
אה. אלנה המפורסמת.
נערת המגבת.
קראו לי בשמות יותר גרועים. קחי.
לא ידעתי שאתם יכולים לשתות.
אה, כן. זה עוזר לרסן את החשקים.
אבל מייצר הרבה ערפדים שתיינים.
את יודעת, מעולם לא ראיתי את סטפן שיכור.
הוא תמיד כנראה כזה... -לחוץ?
כן. -כן.
אבל לא איתך.
זה היתרון בלהכיר מישהו יותר ממאה שנים.
אתה יכול פשוט להיות עצמך.
כן, הוא לא יכול להיות עצמו איתי.
עדיין לא. הצעד הראשון היה לספר לך.
השאר יבוא עם הזמן.
את נראית כל כך בטוחה.
אהבת חיי היה אנושי.
הוא עבר את מה שאני מניחה שאת עוברת.
הכחשה, כעס וכולי.
אבל בסופו של יום...
האהבה באמת ניצחה הכול.
את מתכוונת לשתות את זה?
אה, לכי על זה.
אני מפחדת.
אבל את כאן. כי את משוגעת עליו.
אני מבינה, טוב? כלומר, מה יש לא לאהוב?
תשמעי, בתור מישהי שהייתה בסביבה הרבה מאוד זמן.
כשזה אמיתי, אינך יכולה לוותר על זה.
היי, לקסי.
היה ממש נחמד להכיר אותך.
כן, שתיתי את שלך. סליחה.
תודה לך.
לא היית אמור להקשיב.
הרגשתי אדירה. שיהיה.
תדאג שזה לא יזלוג. -זה לא הכול.
היי, היי.
האם ראית מה עשה את זה?
ספרי לי את כל מה שראית.
היי.
שלום.
באת.
לא יכולתי לפספס את יום הולדתך המאה ומי-יודע-כמה.
וואו, היי.
אני מוחתלת... אני מוחלקת.
החלקתי. -את מחוקה, אה?
טוב, ברמן נחמד מאוד אך לא נאה...
היה מאוד נחמד אליי הלילה...
שלא כמו יתר היקום הגלובלי.
זה צ'יפס זיגזג?
קפה לנערה השיכורה.
לילה רע, אה?
הכי רע שיש.
האם אני שטחית?
האם זו שאלה מכשילה? -אין לי כוונה להיות.
כן, אני רוצה להיות עמוקה.
אני רוצה להיות עמוקה כמו התהום.
בלי להעליב, קר, אבל עומק זה לא בדיוק הקטע שלך.
אז, זה נכון.
אני שטחית.
אני יותר גרועה משטחית.
אני בריכת ילדים.
את לא בריכת ילדים.
אני יכולה פשוט ללכת הביתה?
כן. -בסדר.
אני אקח אותך. בואי.
היי, את בסדר. היא בסדר גמור.
תחזיקי חזק, תחזיקי.
מה קרה? היא בסדר? -כאילו שאכפת לך.
היא שיכורה? -כמו איכרה.
מגישים לכם אלכוהול שם?
אני אקח אותה הביתה. זה בדרך שלי. לא שתיתי.
אעריך את זה מאוד, מאט. תודה לך.
את ואני נדון בכך מאוחר יותר. -לא יכולה לחכות.
שאף אחד אחר לא יעזוב.
טוב, השוטים הם שוחד. אני צריכה שתענה על שאלה.
מה אתה באמת עושה במיסטיק פולס?
ניסית את הממתקים? הם עטורי שבחים.
תפסיק לבלבל בשכל.
בסדר.
יש לי תוכנית-על שטנית.
מה היא?
אם אספר לך, היא לא תהיה שטנית במיוחד, נכון?
טוב, הביטי סביב. תאמרי לי אם את רואה מישהו.
מה את עושה? -תודה על הוורבנה.
כעת, סלח לי, בבקשה.
אלוהים אדירים.
מה קרה?
זוזו הצידה, בבקשה.
סלח לי. סליחה.
אי אפשר לצאת מכאן.
אלוהים אדירים.
למה? -זה חלק מהתוכנית.
את בסדר?
תודה לך.
כנס למכונית, בזריזות. -כן.
גברת, בדקתי את תעודות הזהות של כולם. -כן, מסתבר שלא.
אתה די מקצועי עם היתד.
סתם רפלקס. כנראה שהאדרנלין בעט.
הסיוט הזה סוף סוף הסתיים. -כן.
התמזל מזלך עם עדת הראייה הזו.
בלעדיה, לא היית יכולה לזהות את הערפדית.
אכן בת מזל.
טוב, תודה לך שוב.
אין בעד מה.
את תהיי בסדר? -לא.
אתה מרגיש לפעמים כאילו אין אף אחד בעולם שאוהב אותך?
החיים יכולים להיות קשוחים.
אני פשוט מייחלת...
מה?
מייחלת שהחיים היו...
שונים.
כן, גם אני.
בבקשה.
אל תשאיר אותי לבד.
סטפן. סטפן.
הוא הרג אותה.
הוא הרג את זאק, הרג את טאנר, הפך את ויקי.
אני חייב להרוג אותו. -אינך יכול לעשות זאת.
למה את מנסה להציל אותו?
אלנה, הוא בחיים לא ישתנה.
את לא רואה את זה? הוא בחיים לא ישתנה.
אני לא מנסה להציל אותו, אלא אותך.
אין לך מושג מה זה יעשה לך. בבקשה, סטפן.
אהיה אשר אהיה, כאב ומוות באים אחריי.
דיימון עוקב אחריי. לא עוד.
סטפן, בבקשה, בבקשה, פשוט תדבר איתי. תן לי להיות כאן בשבילך.
דבר איתי. -לא.
צדקת כשהתרחקת ממני.
אמרתי לך שאטפל בזה.
בחייך, עשיתי זאת בשבילך, כדי להסיט אותם מעקבותינו.
אתה אף פעם לא עושה משהו שלא עבור עצמך.
פספסת. -לא.
הצלת את חיי, אני חס על שלך.
השתווינו.
ועכשיו סיימנו.