Více než sto let jsem žil v utajení. Až do teď.
Znám riziko, ale musel jsem ji poznat.
-Co jsi zač? -Jsem upír.
Říkal jsi, že nemusíš zabíjet lidi.
Naživu mě drží zvířecí krev,
-ale nemám sílu jako Damon. -Ahoj, bráško.
-Damone. -Stefan to konečně vyklopil.
Drž se ode mě dál.
V tom náhrdelníku je bylina zvaná železník.
-Chrání tě před ovládnutím. -Neprozradím tvé tajemství,
ale nemůžu s tebou být, Stefane.
-Co je to? -Moc důležitý krystal.
-Jsi médium nebo senzibil? -Babča tvrdí, že jsem čarodějka.
Před časem si byli obyvatelé města dobře vědomi existence upírů.
-Pět těl bez krve? -Jsou zpátky.
Tobě se nechce umřít, co?
Mění se.
-Mění se v co? -V upíra.
-Nevím, co s ní je. -Bude v pořádku.
-Všechno bude v pořádku. -Vicki.
Postarám se, že nikomu neublíží. Eleno. Slibuju ti to.
-Tak zatím. -Měj se.
-Ahoj, Tyi. -Páni.
Vicki?
-Všichni tě hledají. -Já vím.
Co se děje, Vick?
-Je mi zima. -Ty sis něco vzala?
-Všichni si myslí, že jsi namol. -Kéž by.
Co se tam v lese stalo? Ti lidé, kteří zemřeli.
Co jsi viděla?
-Mám strašný strach. -Pojď ke mně.
To je v pořádku. Odvezu tě domů.
-Nejde to ovládat. -Ovládat co?
Mám strašný hlad, Tyi.
A nechce to přestat.
Na čem jedeš? Co sis to vzala?
Chci to. Mám strašný hlad, Tyi.
Seženu ti něco k jídlu. Jen si sedni. Odvezu tě domů.
Vicki. Co to s tebou je?
Vick.
Vicki, ne!
Pusť mě!
Co se to děje? Co to s ní je?
-Mlč. -Trhni si, kámo.
-"Kámo"? Vážně? "Kámo"? -Damone, nedělej to.
Ale, no tak. Komu bude ten idiot chybět?
Neubližuj mu.
Zapomeň, co jsi dneska viděl. Nikdo z nás tu nebyl.
UPÍŘÍ DENÍKY 7. díl: Posedlost
-Promiň. -V pohodě. Už jdu.
Jsi vzhůru nějak brzo. Kam se chystáš?
Na policii. Dávají dohromady pátrací skupinu kvůli Vicki.
-Moment. Neměl bys jít do školy? -Děláš si ze mě srandu, že jo?
Neměl bys zameškávat školu. Dají nám vědět, až ji najdou.
Na to jsou mobily.
Pořád se ti hýbou rty. Nechápu proč.
-Ano? -Matty?
Vicki, kde jsi? Jsi v pořádku?
-Jo, jsem. -Řekni mi, kde jsi.
-Přijedu pro tebe. -Ne, Matty.
Potřebuju trochu času, abych si to srovnala v hlavě.
Ale jsem v pořádku. Neboj se o mě, prosím.
Nechápu, proč tu musím dřepět. Proč nemůžu jít domů?
Protože se měníš v upíra, Vicki, a tím nechceš procházet sama.
Nic tu nepíšou o tom Loganovi, kterého jsem zabil. Ani slovo.
-Někdo to ututlal. -Co je to?
Tohle je hodně neobyčejný a hodně starý kompas.
Co s ním Logan Fell dělal? Nejsi zvědavý?
Jestli máš obavy, že po tobě někdo jde, odjeď.
My všichni bychom měli mít obavy.
Mám hlad. Máš tu něco k jídlu?
Na.
-Co to je? -To, po čem toužíš.
Nelži jí.
Po tomhle určitě netoužíš, ale ujde to.
-Co je to? -Jo, co to vlastně je?
Skunk? Bernardýn? Bambi?
-No tak. Ochutnej. -Je nová.
Potřebuje lidskou krev. Na tomhle nevydrží.
Jo, proč nemůžu dostat lidskou krev?
Jo.
Protože je špatné lovit nevinné lidi, Vicki.
Nemusíš zabíjet, aby ses nakrmila. Najdi si někoho chutného,
a až bude po všem, vymaž mu vzpomínky. Je to snadný.
Ne, ne, ne. Nemáme jistotu, že se ovládneš, chápeš?
Naučit se to trvá roky. Můžeš snadno někoho zabít,
a pak tě to bude tížit až do konce života, takže navěky.
Neposlouchej ho. Má ve zvyku se trýznit přehnanou morálkou.
Já říkám chytnout, vysát, vymazat.
Hej, podívej se na mě. Volíme si svou vlastní cestu.
Naše hodnoty a činy určují, kým jsme.
Dobře, ty filosofe.
-Odcházím. -Mňam.
Můžu dostat ještě?
-Je tu Stefan? -Jo.
A kde je?
Dobré ráno i tobě, slečno "Důležitá".
Jak můžeš být tak namyšlený a zlehčovat to, po všem, cos provedl?
A jak ty můžeš být tak hloupá a říkat upírovi, že je namyšlený?
-Kdybys mě chtěl zabít, jsem mrtvá. -Ano, to jo.
-Ale nejsem. -Zatím.
-Kde je Stefan? -Je nahoře.
Zpívá si "Déšť ve Španělsku". Jdi klidně dál.
Stefane?
-Stefane? -Ano?
-Kde je Vicki? -Je nahoře.
Co bude dál?
Protože můj bratr ji teď spolu s ostatními hledá.
-Co mu mám říct? -Pracuju na tom.
Ale bude to chvíli trvat. Má hodně nestabilní povahu. Je impulzivní.
Bere drogy. To všechno bude teď hrát velkou roli.
Takže je z ní upír s problémy?
Co mám dělat? Zatím lžu všem, na kterých mi záleží.
-Co s ní bude? -Budu tu s ní zavřený,
-dokud se neujistím, že je neškodná. -Jak dlouho to bude trvat?
-O tom si můžeme promluvit později. -Ahoj.
-Vicki, jak ti je? -Jak mi je? Děláš si srandu, že jo?
Upálili naši rodinu za čarodějnictví?
Ne, dívky stíhané v Salemu byly tehdy nevinné.
Nevědomost na polapení opravdové čarodějnice nestačí.
Jak jsme se dostali do Mystic Falls?
Naše rodina uprchla ze Salemu v roce 1692 a přestěhovala se sem.
Naši předkové tu žili v utajení více než sto let.
Je moc důležité, aby to tak zůstalo.
Babi, všichni vědí, že jsi čarodějka.
Taky ví, že to je absurdní, a že to nemůže být pravda.
Jsem jen bláznivá ženská, která vyučuje okultismus.
Nikdo tomu nevěří.
Jen si nás dobírají. Klidně je nech.
Hlavně ať se nedozví pravdu.
A kde jsou ta kouzla?
Už dva dny mi tu vyprávíš o tom, co se stalo.
-Co ta zábavnější část? -To nemá být zábavné.
Je to skutečné a vážné.
Musíš tomu nejdřív porozumět, než to začneš praktikovat.
Nepřijdeš pozdě do školy?
-Díky za upozornění. -Ano, pane.
Nikdy jsme neměli věřit Loganovi,
-tomu chytrákovi s hodinkami. -Proti kolika stojíme?
Koroner si myslí, že je jen jeden. Podle zranění a tvaru čelisti.
Jsme v nebezpečí? Pokud to našlo ty hodinky, tak ví, že my víme.
A půjde po nás? A měli bychom říkat... "to"?
-Je to on, nebo ona? -Pokud to zná historii města,
potom to bude vědět, kde se tu ty hodinky vzaly.
Ano, možná jsme v nebezpečí.
-Co teda uděláme? -Nech si to pro sebe.
Nechceme, aby to vědělo celé město.
Musíme to najít dřív, než to najde nás.
Čau. Slyšel jsem, že zase pátrají po Vicki.
Právě mi volala. Je v pořádku.
To je dobře. Došlo mi, že musíš být strachy bez sebe.
Trochu jo.
Zrovna jsem se chtěl zeptat, jestli pro tebe můžu něco udělat.
Cením si toho.
Nesu ti tvůj kostým. Tady je.
-Opravdu? -Ale no tak.
Nemůže mít aspoň někdo radost, že je Halloween?
Chci se jen bavit.
Zažít nenáročnou zábavu bez Damona.
-Není to ten náhrdelník od Damona? -Vezmi si ho, nebo ho zahoď.
Nechci ho. Neviděla jsi Elenu? Víme, co bude mít na sobě?
Celý víkend jsem byla u babči. Nevím. Možná je se Stefanem.
Jede do jeho zámku na jeho bílém koni?
Nebuď taková. Budeš mít vrásky.
Kafe nám pomáhá. Hlavně kofein.
Koluje nám v žilách a zahřívá naše těla,
díky němu nejsme tak chladní na dotek.
A co když chci pít lidskou krev?
Budeš se muset naučit, jak s touhle touhou žít.
A dennodenně s ní bojovat.
Bože, nezačínej s tou blbostí o 12 krocích.
Školní poradce to už zkoušel. Nefungovalo to.
-Ale může. Zvolila sis to, Vicki. -Nikdy jsi neochutnal lidskou krev?
-Už dlouho ne. -Jak dlouho?
Spoustu let. Nejsem hrdý na svou minulost.
Kdy ten divný pocit přestane? Jako bych měla příšernou kocovinu.
Sluneční světlo je děs.
Potřebuju víc krve. Kde máš koupelnu? Musím čurat.
Proč potřebuju čurat? Myslela jsem, že jsem mrtvá.
Já jí... Přinesu jí další.
Hned se vrátím.
Planý poplach. Moje tělo se chová fakt divně.
Hezky divně, ale pořád divně.
-Komu voláš? -Jeremymu.
-Už se nesmíš s Jeremym vídat. -Ale no tak.
-Budu se vídat s kým chci. -I když bys ho mohla zranit?
-Nikdy bych Jeremymu neublížila. -Vím, že si to myslíš.
Ale nemůžu to riskovat.
-Budeš ho muset nechat být. -Vážně?
A jak dlouho sis připravovala tuhle řeč "nejsi dost dobrá"?
Předpokládám, že předtím, než jsem se stala upírem.
Jen říkám, že Jeremyho do tohohle zatahovat nebudeme.
-Vážně, Vicki. -Nebo co?
Něco si ujasněme, ty malá couro.
Mýho bratra sis omotávala kolem prstu 15 let.
15 let, a pak jsi ho pustila k vodě.
Když se na tebe podívám, nevidím nic jiného. Jen pro info.
Budu se vídat s Jeremym, kdykoli budu chtít.
Mám teď na hraní nový hračky,
a nebudu dvakrát přemýšlet, proč ti neurvat hlavu.
Chápeš?
-Vyhrožovala mi. -Není sama sebou.
Představ si, že vnímáš všechno extrémně zrychleně.
Necítí se dobře ve své kůži.
-A házíme na ni další problémy... -Za jak dlouho se zklidní?
-Hodiny? Dny? Týdny? -Návod neexistuje.
A jak dlouho tobě trvalo, než ses to naučil ovládat?
Trvalo to. Ale mně nikdo nepomáhal, byl jsem na to sám.
Jde o to, že je těžké odolat určitým lidem, zvlášť po proměně.
Je těžké rozeznat různé pocity. Lásku, touhu, hněv, chtíč.
-Hlad. -Co to znamená?
Že se s ní Jeremy nemůže vidět. Nemusela by mu odolat.
-A mohla by mu ublížit. -Nebo hůř.
Nedovolím, aby někomu ublížila.
-Musím jít. -Eleno.
Stefane, prosím, víc už toho nezvládnu.
Co děláš?
Uvažuju o tom, co bude dalších 100 let.
Proč jsi to udělal?
Já jsem se...
nudil.
Udělal jsi mi to z nudy?
To je jedna z nástrah věčnosti.
Teď se nudím já. A dokážu myslet jen na krev. Chci krev.
Nedokážu myslet na nic jiného. Proč?
To se zklidní.
Celý den tu jen dřepíš.
-Jdeme. -Kam?
Tvůj život byl k pláči. Ale posmrtný takový být nemusí.
-Co to děláš? -Je tu zavřená celý den.
-Není to Anna Franková. -Ne, ne.
-Teď na to není správný čas. -Jestli ji chceš učit, tak prosím.
-Ukaž jí, o co jde. -Mohla by někoho zranit.
Neberu ji do Disneylandu. Jdeme jen před dům.
Pojď.
Špatný nápad, Damone.
Je upír, Stefane. Měla by vědět, jaké to má výhody.
-Jako co? -Jako...
Jak jsi to udělal?
No tak, Vicki. Žij trochu. To nebyla slovní hříčka.
Moje chyba.
-Matte? -Vicki?
-Jsi to ty? -Ahoj.
Pojď sem.
-Počkej chvíli. Já... -Pojď dál. Měl jsem o tebe strach.
Jsi v pořádku, díky Bohu.
Je mi fajn.
-Kde jsi byla, Vicki? -O nic nešlo. Pusť to z hlavy.
Tři lidi byli v lese zavražděni.
Poldové tě hledali. Chtějí tě vyslechnout.
-Ví, kde bydlím. -Všichni o tebe měli strach.
Jsem zpátky. Nech to být.
Děláš si srandu? Dal jsem dohromady pátrací četu,
zatímco sis udělala drogový výlet a já to mám nechat být?
-Bolí mě hlava. -Vážně?
-Co tady děláš? -Je Vicki doma?
-Jo. -Můžu ji vidět?
-Nechci ho tady. -Udělal ti něco?
-Ne. Prostě ho tu nechci. -Pusť mě, ať to vysvětlím.
Hele, nevím, o co tu jde, ale asi bys měl jít, Stefane.
Zavolej mi, Vick. Nechápu to. Co se to s tebou děje?
Zavolej mi, prosím.
Ahoj.
Nechceš si dneska večer někam vyrazit?
Mohli bychom na tu halloweenskou párty ve škole. Bude sranda.
Jasně. Zábava. Nemůžu se dočkat
Já vím, že jsi rozhozený kvůli Vicki. Prý volala Mattovi.
Ale nemůžeš s ní být. Musí se uzdravit.
Nejlepší bude na ni zapomenout.
Co to znamená, "zapomenout"?
Aha, jasně. Na to my jsme přece experti, ne?
Vím, že to asi nechápeš, ale věř mi. Bude to tak nejlepší.
Cítil jsem se hrozně po tom, co máma s tátou umřeli,
jako by na ničem nezáleželo.
A potom přišly tyhle chvíle, a všechno se začalo zlepšovat.
A Vicki patřila ke každé z nich.
Možná to nevidíš, ale věř mi...
Bránit mi být s ní není nejlepší řešení.
Cider pro dámy? Lockwoodova specialita.
To ne. Loni jsem měla kocovinu až do Dne díkůvzdání.
Amatérko.
Budu pít tak dlouho, dokud se budu mít s kým muchlovat.
To zní jako plán.
-Kolik Martini jsi už vypila? -Nezačínej s tím.
Můžeme už jít? Přijdeme pozdě na party.
-Jdeme. -Jdi napřed.
Ráda bych si dopila svůj drink.
Budu hádat.
Daisy Buchananová.
-Moc se mi líbí kostým z Gatsbyho. -Už jsme se potkali.
Nechodíš s Caroline Forbesovou?
Zamilovala se do mě, ale...
Bylo to roztomilé, ale musel jsem ji zklamat.
-Jsi Damon, že? -Pamatujete si to.
Máš tvář, která se nedá jen tak zapomenout.
Jak se jmenuješ dál, Damone?
-Salvatore. -Salvatore?
-Je Zach tvůj příbuzný? -Zach je můj strýc.
Odkud znáš Zacha?
Jsi v pořádku?
Jo. Myslím, že mi něco spadlo do oka.
Znám Zacha z Rady zakladatelů.
Salvatorovi byli jedni z původních osadníků.
Ano, byli. Netušil jsem, že je Zach členem.
Vrátil jsem se domů nedávno a ještě jsem neměl příležitost
-seznámit se s jeho přáteli. -Mohl bys mu říct, aby mi zavolal?
-Nechala jsem mu několik vzkazů. -Zach odjel na pár dní z města.
Ale jestli jde o železník...
-Jak o něm víš? -Jsem přece Salvatore.
-Jasně, že to vím. -Jistě.
Na zdraví.
Dávej pozor.
Taky máš loňský kostým, co?
Rozhodla jsem se, že půjdu, až před hodinou.
Já taky.
A ty jdeš sám za sebe?
Nemluví se mnou. Pohádali jsme se.
Jo, já s Vicki taky, když přišla domů.
Nechci za na ní moc lézt, ale...
část mě ji nechce pustit z dohledu.
-Je tady? -Jo, nemůžeš ji minout.
Je upírka.
-Kam šel Jeremy? -Eleno, co se děje?
Musím ho najít.
-Sleduješ mě? -Nedáváš mi na výběr.
-Pusť mě ven. -Neměla bys tu být.
V davu je mnohem těžší se ovládnout.
-Jsem v pohodě. -Vážně? Nebolí tě hlava?
Nekručí ti v žaludku?
Nemáš závratě, nejsi neklidná nebo podrážděná,
nemáš pocit, že když se na tebe někdo zle podívá, utrhneš mu hlavu?
Chceš vědět, jak se tomuhle říká? Je to hlad.
A bude horší každou minutou,
kterou budeš předstírat, že tě neovládá.
-Tak potřebujete železník? -Ano.
S manželem máme jen to málo, co mu dali jeho rodiče.
A Zach slíbil, že by nám mohl dodat nějaký další.
Můžu s ním mluvit kdykoli, tak co kdybych se ho zeptal?
Kolik toho potřebujete? Myslím tím pro kolik lidí?
-I pro naše děti, samozřejmě. -Jistě.
Pro přátele, rodinu, a všechny členy Rady.
Členy Rady?
Zach ví, kolik nás je.
Víte co? Jdu pozdě.
Můj manžel se mnou nebude spokojený.
A vy jste spokojená se svým manželem?
-Flirtujete se mnou. -Vy jste si začala.
Pravda.
Dovol mi, abych tě doprovodil. Venku není bezpečno.
Dneska jsem potkal 10 upírů.
Kéž by se i ti praví dali tak snadno najít.
-A jak to jde? -Měli jsme večírek Zakladatelů
a každý, kdo dorazil za denního světla už nebyl podezřelý.
A s ostatními jsme se dostali do slepé uličky, takže...
-Musím jít. -Dobře.
-Díky Bohu. -Co se děje?
-Nemám Jeremyho. Bála jsem se. -Co se děje?
-Ahoj, všechno je v pohodě. -Říkala jsem ti, ať mě neotravuješ.
-Ne. Vicki, nedělej to. -Nechce mě nechat na pokoji.
-Nech ji být. -Matte, to je v pohodě.
Ne, není. Co máš za problém?
Stefane, zmizela.
Snažím se jí pomoct.
-Vick, strašně jsi mě vyděsila. -Promiň.
-Pojď. Jdeme. -Dobře.
Takže... kam se vypařila Caroline?
Neptej se mě na Caroline, Damone.
-Bonnie. Jsi tak loajální. -Nepřibližuj se k ní.
Kde jsi to vzala?
-Od kamarádky. -Caroline.
-Víš, že to je moje, že? -Už ne.
Vtipné.
-Vrať mi to. -Nedám ti to.
Dám to Caroline a ona ti to může vrátit.
Nebo si to můžu vzít hned.
Jeremy.
Strašně jsem se o tebe bál.
Už jsem v pořádku, ale musím jít.
Cože? Kam?
Musím už jít, Jere. Už nemůžu bydlet doma s Mattem.
-On to prostě nechápe. -Ne, to nemůžeš.
Neodcházej.
Pojď se mnou.
Když půjdeš se mnou, můžeme spolu zůstat navždy.
Dobře. Jo.
Nějak moc ses do té role vžila?
-Já vím. Super. -Páni, to bylo úžasný.
Co? Co je?
Vicki?
Vicki. Vicki, co to sakra děláš?
Panebože. Vicki.
Vicki, ne! Přestaň! Vicki!
Ne!
Vicki, ne!
Ne!
Vicki.
Jděte dovnitř.
Jděte!
Vicki!
Vicki. Vicki!
Vicki!
Vicki. Vicki.
Vicki!
Odveď ho pryč.
-Co je? -Potřebuju pomoct.
-Co se ti stalo? -Něco jsem provedla. Nevím co.
-To ten náhrdelník. -Kde jsi k němu přišla?
Je to součást kostýmu. Cetka.
Tahle cetka patřila jedné
z nejmocnějších čarodějnic z naší rodiny.
Ukážu ti ji.
To je ona. Emily Bennettová.
Tvá pra-pra-pra-prababička.
A tady je tvůj náhrdelník.
Měla bys jít. Postarám se o ni.
To ty. Tohle je tvoje vina.
Pleteš si mě s někým, kdo cítí lítost.
Nic z toho nemá pro mě význam. Nic.
Lidí umírají. Jak to, že to nemá význam?
Má a ty to víš.
Měla bys odejít.
Krvácíš. Měla bys jít.
Eleno. Neviděla jsi...?
-Co se stalo? -Nic.
Nějaký blbec mě postříkal umělou krví.
-Půjdu se domů osprchovat. -Nemůžu najít Vicki.
Utekla mi.
Netuším, kde by mohla být.
Takhle to bude vypadat? Budu se o ni celý život bát?
Jsi skvělý brácha, Matte.
Jo. Možná šla domů.
Možná.
Dobře.
-Kde je? -Uvnitř.
Rozumíš tomu, co se dneska stalo?
Ne. Nerozumím.
Vím, co jsem viděl, ale nerozumím tomu.
-Chtěla mě zabít. -Teď je mrtvá. Vicki je mrtvá.
-Moc mě to mrzí, Jere. -Ať to přestane. Strašně to bolí.
Už je to dobrý.
Proč mi musí všichni umřít?
Bože. Pojď ke mně.
Jsi v pořádku?
Chtěl jsem jí pomoct.
Jenže místo toho...
-Jak mu je? -Hrozně.
Nechci, aby si tím znovu prošel.
Je to ještě dítě.
Eleno, co můžu udělat? Jak můžu pomoct? Udělám cokoli.
Můžeš ho přimět zapomenout?
-Eleno... -Stefane, prosím.
Nevím, jestli to někdy překoná.
Chci, aby zapomněl všechno, co se stalo.
Když to udělám, není žádná záruka, že to bude fungovat,
protože žiju jinak, jsem jiný.
Nedokážu to napravit natrvalo.
Já můžu.
Jestli to chceš,
udělám to.
To chci.
Co chceš, aby si pamatoval?
Chci, abys mu namluvil, že Vicki odjela z města.
A že se už nevrátí.
Že ji nemá hledat a ani se o ni bát.
Bude mu chybět, ale bude vědět, že je to tak nejlepší.
Určitá část mě si přeje, abych i já mohla zapomenout.
Zapomenout, že jsem tě potkala,
že jsem zjistila, kdo jsi, a co se stalo od té doby.
Pokud to chceš.
Ano, chci.
Protože já už to takhle nechci.
Nechci se takhle cítit.
Ale nemůžu.
I přesto, co všechno se stalo,
nechci přijít o to, co k tobě cítím.
Hotovo.
UPÍŘÍ DENÍKY to, co k tobě cítím.