Viděli jste...
Více než sto let jsem žil v utajení. Až do teď.
Znám riziko, ale musel jsem ji poznat.
-Jak to, že ty se netřpytíš? -My na slunci shoříme.
-Ale ty můžeš na slunce. -Mám prsten. Chrání mě.
Kapesní hodinky. Kde jsou?
-Měly být moje... -Máš hodinky Gilbertových?
-Seženu je. -Dobře, potřebujeme je.
-Co to je? -Velice důležitý krystal.
Jsi záhadný a to se mi líbí, ale se záhadami přichází tajemství...
-Potřebuju, abys mi věřila. -Důvěru si musíš získat.
Bože, Caroline, co se stalo? Ublížil ti Damon?
-Caroline má modřiny. -Snažím se to vyřešit.
Kdyby snědl železník, oslabil by ho.
Získal bys tak výhodu.
Nemohl jsem ti ho přimíchat do pití, tak jsem ho přimíchal do jejího.
-Pět těl bez krve? -Jsou zpátky.
Kde je můj prsten?
Už ho nebudeš potřebovat.
-Jak dlouho už tu jsem? -Tři dny.
Co to děláš?
Když v temných dobách upír spáchal něco,
co by mohlo prozradit nebo ohrozit jeho nebo celou rasu,
stanul by před soudem.
Takového upíra namísto trestu převychovali.
Víš, co se stane, když se nebudu krmit.
Budeš slabší a slabší.
Nakonec se nebudeš moct ani pohnout nebo promluvit.
Za týden tvá kůže úplně vyschne a stane se z tebe mumie.
Živoucí mrtvola,
která nebude mít sílu nikoho zranit. Už nikdy.
Takže mě chceš držet ve sklepě? Už napořád?
Dal jsem ti tolik železníku, aby tě to oslabilo.
Jakmile se ti zastaví oběh krve, přenesu tě do rodinné hrobky
a tak za 50 let můžeme situaci přehodnotit.
-Jsem silnější, než si myslíš. -Vždycky jsi byl silnější.
Ale nejsi silnější než železník. To víme oba.
Promiň.
Takhle to nemuselo být.
UPÍŘÍ DENÍKY 5. díl: Mrtvá pravda
Promiň, už jsem skoro hotová.
To... nevadí. Nemusíš spěchat.
Asi máš průšvih.
Cos provedla?
-Elena mě viděla. -Jsem věčně sjetý delikvent.
Holka v posteli není průšvih.
Jenno!
-Víš, co se děje nahoře? -Jo.
-Nic proti tomu nenamítáš? -Mohl by být taktnější.
Aspoň se pokusit ji propašovat dovnitř a ven.
A jen abys věděla, nebudu na večeři doma.
Takže do toho jdeš. Půjdeš na rande s Loganem.
Ukážu se tam a trochu ho potrápím, to jo.
Už se ti Stefan ozval?
Naposledy mi před třemi dny nechal tu nic neříkající zprávu.
"Ahoj Eleno, musím něco zařídit.
Vysvětlím ti to za pár dní."
-Ty jsi mu nevolala? -Ne.
-Ani se nechystám. -A tobě to nevadí?
To víš, že vadí. Ale nebudu kvůli tomu brečet.
Chtěla jsem udělat zápis do deníku, ale napadlo mě:
"Co tam budu psát?" Nebudu jedna z těch holek,
jejichž svět se zastaví jen kvůli nějakému klukovi.
Tak dobře.
Budu v pohodě.
Probudil se. Je oslabený, ale bude lepší
do sklepa nechodit. Mluvíme tu o Damonovi.
Nevím, jak moc nebezpečný ještě pořád je.
-Jdeš do školy? -Přišel jsem sem žít.
Je načase se k tomu vrátit. A k Eleně, jestli se mnou bude mluvit.
-Proč jsi jí nezavolal? -Proč? Měl jsem jí zase lhát?
Nesnáším lhaní, nejde mi to. Už teď si myslí, že něco skrývám.
A máš snad na výběr? Přišel jsi sem, abys tu žil
normální život. Věděl jsi, že tohle k tomu patří.
Pamatuju si ten večírek. Damon ke mně přišel zezadu
a líbal mě na krku, nebo mě kousal do krku.
Omdlela jsem. Jako bych poslední dobou měla výpadky paměti.
Je to divný.
-Možná jsem mu dovolila kousnout. -Proč bys to dělala?
Nebudeme o tom mluvit, jo?
Nechci se bavit o Damonovi.
Nechci o tom vůbec mluvit.
Jen se chci vrátit k normálnímu životu.
Co to provádíš s tou svíčkou?
Nic. Co to je?
To mi dal Damon.
Nebo mi to chtěl dát.
-Hlavní je, že už je to moje. -Je to ošklivý.
Tak na to nesahej.
Mytí aut bude zítra.
Fotbalový tým a kapela už potvrdily účast.
No, ne všichni z kapely. Jenom ti, kteří můžou do plavek.
Musí to být sexy.
Je to sbírka, proboha.
Neuvěřitelný.
-Jako by se nic nestalo. -Lži a zapírání.
Ahoj.
Ahoj. Já už musím jít.
Musím někde být.
Promiň, že jsem nezavolal.
Bez obav. Přežiju to.
Musel jsem se postarat o Damona.
-A postaral ses o něj? -Jo, postaral.
Za čtyři dny?
Máš plné právo být na mě naštvaná.
-Ale můžu ti to vysvětlit? Prosím. -Jasně. Kdy?
Po škole musím hned domů, ale ve 4 v Grilu?
-Dobře. -Díky.
Stefane, kde je Damon? Čekám, až se mi omluví.
Odešel, Caroline.
-A kdy se vrátí? -Nevrátí se.
Promiň.
To je dobře, Caroline.
Já vím.
MYSTIC GRIL
-Ahoj, Matte, viděl jsi Stefana? -Ne.
Jestli chceš zabít nějaký čas, můžeme si zahrát.
No tak, nehráli jsme spolu už věčnost.
Nechám tě rozehrát.
Mám v sobě spoustu železníku.
Už 16 let si ho dávám do kafe.
Moje krev ti jen přitíží.
-Damone? -Železník je od tebe?
Paráda.
Úžasný.
Rodinné vztahy se prohlubují.
Nejsme rodina, Damone. Jen v dysfunkčním slova smyslu.
Vlastně jsem se kvůli tobě vzdal živoucí, milující rodiny.
Asi tě nepřemluvím, abys mi přinesl králíka nebo tak, že?
V tuhle chvíli bych se i snížil ke Stefanově dietě.
Víš, že to nemůžu udělat.
Uspěl jsi, Zachu.
Končím.
Jsi jako tvůj děda.
Tomu se taky nelíbilo, když jsem přišel na návštěvu.
Ty jsi ale nepřišel na návštěvu, Damone.
Přišel jsi neohlášený a připomněl mi, že to není můj dům.
Že jsi mi jen dovolil tady bydlet.
Že jsi mi dovolil vůbec žít.
Někdo musel posekat trávník.
Přišel jsem se rozloučit, Damone.
Odemkni dveře, Zachu.
Jen pokračuj, Damone. Čím víc se unavíš, tím rychlejší to bude.
A Vicki jen tak stála v koupelně.
Jako by bylo fuk, že si to spolu rozdávali.
Nebudu ti lhát. Tvůj brácha a moje ségra, je to divný.
Jak velký má zpoždění?
Bude to hodina. Snad se nic nestalo.
Takže se s tebou nebudu bavit o problémech s kluky.
Dobře. Ne že bychom někdy byli nejlepší kámoši.
Dobře.
Takže...
Co si myslíš o Stefanovi?
-Je to dobrej kluk? -Proč? Co udělal?
Nic.
Jen je dost tajnůstkářský. Myslím, že je tu něco,
co přede mnou tají, takže to chci vědět o to víc.
Jako co? Že je masový vrah a v autě schovává oblek klauna?
Ne, jasně, že ne.
Ale co o něm vlastně víme?
Hraje výborně fotbal. Je trochu samotář.
A ačkoli to hodně nerad říkám, nejspíš je to i fajn kluk.
Myslíš, že jsem jen paranoidní?
-Asi by sis s ním měla promluvit. -Promluvit s kým?
Promiň, že jdu pozdě.
-Co se stalo? -Trochu jsem se zdržel.
-Je všechno v pořádku? -Můj strýc měl menší problém.
A to jsi nemohl zavolat a říct mi, že přijdeš o hodinu později?
Tak jo. Příjemnou zábavu.
-Moc se omlouvám. Bylo to nutné. -Co bylo tak nutné?
-Fajn. -Eleno, prosím...
Ne, Stefane, copak to nechápeš?
Na každou otázku dostanu jen vyhýbavou odpověď.
Co tak strašného se mi bojíš říct?
Já tě znám.
Bože.
-Co prosím? -Znám tě.
-Jak je to možné? -Asi jste si mě s někým spletl.
Nezestárl jsi ani o den.
Promiňte. Omluvte mě.
Můžu tě odvézt domů, abychom si o tom promluvili?
Nevadí ti to?
Počkej, co to bylo?
Nevím. Asi nic.
Jasně, nic. Fajn. Musím jít, Stefane.
S dovolením.
Snažila jsem se. Chci to dát do pořádku,
ale všechny mé pudy mě varují, abych se měla na pozoru.
To, co nevíš, ti může ublížit.
Dobrý večer, šerife.
-Něco nového? -Prošli jsme západní stranu jezera.
Všechny jeskyně jsou prázdné. Nikde žádné stopy.
Tak bydlí ve městě.
Prohledali jsme všechny opuštěné budovy a sklady.
-Musí mít někde dům. -Bude těžké ho najít. Nemožné.
Jsou chytří. Umí se moc dobře skrývat.
Někdo, kdo vychází pouze v noci, by nakonec měl být nápadný.
-A co ty hodinky? -Dělám na tom.
Já Gilbertovy znám. Hodinky si v rodině předávají muži.
-Začala bych u Jeremyho. -Logane.
Nemůžu uvěřit, že jsi vážně přišla.
Máš hodinu.
Ať to za to stojí.
-Jsi v pohodě? -Je tu Vicki?
Neodpovídej mi na otázku otázkou.
Možná.
Co to s tebou je?
-Je mi mizerně. -Měla by sis dát něco k jídlu.
Jenno?
Stefane?
-Co tu děláš? -Večeři.
Jeremy říkal, že kuře s parmezánem je tvé nejoblíbenější jídlo.
A já jsem výborný kuchař.
To ty moje italské kořeny. Umím udělat i domácí mozzarellu.
Dnes budu muset použít kupovaný sýr. Promiň.
Nechápu, o co se to Tady snažíš.
Chceš mě poznat, ne?
Řekl jsem si, že jestli mi chceš dát kopačky,
měla bys aspoň vědět, koho pouštíš k vodě.
-Začneme u Katherine. -Stefane...
Byla to ta nejkrásnější dívka, jakou jsem kdy potkal.
Měla dokonalou pokožku olivové barvy.
A její smích... byl legrační.
Její smích každého rozesmál.
Byla vtipná. Uměla se dobře bavit.
Katherine byla ale netrpělivá, sobecká a impulzivní.
Na scénu přichází Damon.
Tvrdí, že s ní byl první. To nevím.
Vím, že jsem udělal hodně věcí, na které nejsem pyšný.
Nejvíc lituji toho,
že jsem nebyl schopný to napravit dřív, než zemřela.
Chybí mi, ale...
už nejsem tou ztrátou ochromený.
Bylo hezké, co jsi udělal pro Stefana.
-Hodně romantické. -Měl jsem romantickou náladu.
Hele, co jsem našla.
"Eleno Gilbertová,
vezměte si jednu tabletku každých 4-6 hodin podle potřeby."
To tu zůstalo po té autonehodě.
Takže už je nebude shánět.
S tím ne, je to starožitnost.
Mám pocit, že se vždycky jen sjíždíme.
-Je krásný mít možnost volby. -Tak si zvolíme, že přestaneme.
Nemusíme být přece pořád sjetí, ne?
Doufám, že nejsi ten typ kluka,
který se mě teď, když jsme spolu, bude snažit změnit.
Ne.
Dobře.
Rád čtu, jsem fanoušek Fitzgeralda. Velký Gatsby je super dílo.
Ale nejsem snob. Mám rád i díla od Grishama.
Myslím si, že Seinfeld je nejlepší americký seriál posledních 50 let.
Ale I love Lucy je nejlepší seriál všech dob.
"The Loving cup" je podle mě ta úplně nejlepší epizoda.
Jsem velký fanoušek Scorseseho.
Taxikáře bych si mohl pouštět pořád dokola.
Já to udělám.
Z hudby mám rád prakticky cokoli.
Dylana, Hendrixe, Patsy, Willie. I Kanyeho.
Dokonce se mi líbí i jedna písnička od Miley. V klidu.
Nic jsem neřekla. Tohle je na česnekový chléb, že?
Protože si nedám česnek, jestli si ho nedáš taky.
Žertuješ? Miluju česnek.
Jsi v pořádku?
Jo. Myslím, že jo.
-Tvoje tvář... -Jo, jo.
Myslím, že mi něco spadlo do oka.
Stefane.
Hej.
Stefane.
Moje paranoia se asi vyvinula v pěkné halucinace.
To je součást tvého kouzla.
Caroline.
Tiki, neber si ty jednodílné. Viděla jsem tě v nich. Věř mi.
Jo, ale tenhle rok to má mít šmrnc striptýzu u tyče.
Caroline.
Jo, možná bychom měli ta auta mýt zpomaleně.
Ne.
Caroline.
Co? Ne, promiň.
Uvidíme se zítra.
Dvoudílné. Dobře, čau.
Bože!
Vsadím se, že jsi na sebe docela pyšný, co?
-Nijak zvlášť. -Vyhrál jsi.
Chytil jsi padoucha.
Teď už mezi tebe a Elenu nic nevstoupí.
Až na pravdu.
Lži tě jednou dostihnou, Stefane.
Jestli budeš dál lhát sám sobě o tom, kdo jsi.
Krása toho, že ty jsi tam a já tady,
je v tom, že můžu odejít.
SEXY AUTOMYČKA POMOZTE MYSTIC FALLS HIGH
PLAŤTE ZDE!
Žádné slevy pro přátele. Žádné pozornosti podniku.
Žádné platby později. Nejsme charita.
-Ne, to nejsme. -Ahoj.
Ahoj!
Tahle akce se jmenuje Sexy automyčka, abys věděl!
-To nám vynadala? -A zkritizovala nás.
Promiň, ale myslím si, že si to budeš muset sundat.
Ty první.
Dobře.
Promiň, to není ani trochu sexy.
Nesouhlasím.
-Přestaň s tím ztrápeným výrazem. -Jen pozoruju.
Tiki. Tohle bude tvoje.
Proč já vždycky dostanu ty škaredý?
Aby bylo jasno, tvoje auto je HSK.
Můžeme ho sice umýt, ale pořád to bude hnusná stará kraksna.
Nemusíš být sprostá.
Sprostý je ničit silnici touhle popelnicí.
-Co to? Bože! Co to? -Hej.
Co se děje?
Vlhká a divoká, Tik.
Celý výtěžek poputuje do sekce tělovýchovy,
která se vzpamatovává z tragické smrti trenéra Williama Tannera.
Obyvatelé Mystic Falls se scházejí, aby podpořili
jednoho z nich.
Střih.
-Pěkné. -Děkuji.
Ale stejně budeš natáčet ty holky v bikinách, že?
53 % Američanů sleduje zprávy s vypnutým zvukem.
Děkuju za večeři. Skvěle jsem se bavila.
Pamatuješ si, kdy jsme naposledy byli na školním parkovišti?
Ne. To mi nic neříká.
-Vážně? -Vůbec.
Obzvlášť ne ten sex v minivanu.
To byl fajn den.
Co?
-Dostává se ti do toho mýdlo. -To je v pohodě.
Vím, že Damon má stejný. Váže se k tomu nějaký příběh?
Jo, je to...
Je to rodinný znak z doby italské renesance.
Co je to za kámen?
Říká se mu lapus lazuli.
Vážně by sis ho měl sundat. Můžu ho dát k sobě do tašky.
Ne, to je... v pohodě, vážně.
-Ale i tak díky. -Dobře.
Přinesu ještě utěrky.
Dobře.
Došly nám utěrky.
Dojdu pro ně. Ohlídej peníze.
Caroline, pomoz mi.
Caroline.
Pomoz mi.
-Dělá to 20 dolarů. -Dobře.
Viděla jsem vás včera večer. Mluvil jste v Grilu s mým přítelem.
No, já... Myslel jsem si, že to je někdo, koho znám.
-Stefan Salvatore. -Ne, to nemůže být on.
To si se mnou jen hraje moje hlava.
A kde jste ho podle vás v minulosti potkal?
Když jsem se sem přistěhoval,
bydlel jsem v penzionu Salvatorových.
Stefan jen přijel navštívit strýce.
Nikdo z nás až do toho útoku nevěděl, že tam byl.
-Útoku? -Jeho strýc byl zabit.
Rozpáralo ho v lese divoké zvíře.
Jeho strýce Zacha?
Ne, Josepha.
Promiňte, pane. Tenhle příběh neznám.
Jak bys mohla? Stalo se to už před lety.
Už musíš jít, dědo. Máma tě potřebuje doma.
Jasně?
Snad tě moc neotravoval. Je to náš malý popleta.
Ne, byl milý.
Pane, promiňte.
Jste si jistý, že ten muž, kterého jste viděl,
kterého jste znal, se jmenoval Stefan Salvatore?
Ano.
Pamatuju si ten prsten a jeho bratra.
-Damona? -Ano.
Stefan a Damon Salvatorovi.
-Kdy to bylo? -Začátek června roku 1953.
Jo, červen roku 1953.
Hned jsem tu.
Caroline tě konečně propustila?
Nevím, kam šla. Opustila mě.
Uvědomila jsem si, že jsem netušila, že jste z Itálie.
Ne? Ani příjmení Salvatore ti nenapovědělo?
Jasně.
Jsou ještě v Mystic Falls nějací Salvatorovi?
-Můj strýc Zach. -Kam odešli ostatní?
Tak nějak se rozprchli.
Proč?
Jen se o tobě snažím něco dozvědět.
Kam mě to vedeš?
Nemůžeme se pořád schovávat u tebe v pokoji.
Vítej na dalším místě, kde ráda pařím.
Co? Na hřbitově?
Jo. Super, ne?
-Ahoj, Vick! -Jak je, Jarede?
-Děláš chůvu, Donovanová? -To je Jeremy. Je v pohodě.
Dej si práska.
Díky.
-Tvý auto se umylo už před hodinou. -A proč to tady vyřváváš?
Ahoj. Jsi Elena, že?
Myslím, že jsme se jednou potkali, když ti bylo 9.
Tolik byl tvůj emoční věk, když jsme spolu chodili.
Au. A já si myslel, že děláme pokroky.
Má dost tvojí náklonnosti, abych ho mohla požádat o laskavost?
Když jí prokážu službičku, budu mít zase tvou náklonnost?
-Řekla bych, že možná. -Domluveno. Počkat.
Pod jednou podmínkou. Večeře, dnes večer, u tebe doma.
Fajn. Ale dostaneš zbytky.
Co potřebuješ?
Máš přístup k archivním reportážím, řekněme z 50. let?
Ano, v kanceláři. V našem archivu a na internetu můžeme najít cokoliv.
Hoří mi termín na odevzdání referátu. Zachránilo by mi to život.
Právě tam mám namířeno.
-Můžeme jít. -Jestli se někdo zeptá,
netušíš, kam jsem šla. Nechci, aby to Caroline věděla.
Caroline.
Pomoz mi.
Caroline.
Damone?
Bože!
Jak je to možné?
Jak jsem mohla vědět, že tu jsi?
Protože jsem to chtěl. Hrozně moc.
Pusť mě ven. Prosím.
-Kousl jsi mě. -Líbilo se ti to, vzpomínáš?
Proč si pořád pamatuju ty samé věci, ale pokaždé jinak?
Pamatuješ si to, co chci, aby sis pamatovala.
A teď, když už nemáš železník v krvi,
si nebudeš pamatovat, co teď uděláš.
A co teď udělám?
Otevřeš ty dveře.
Ne.
Jdi pryč. Běž! Utíkej!
Utíkej!
-Uklízečka do služby. -Co?
-Musíme vyčistit chodník. -Myjeme tu auta.
-Takže chodník je čistý. -Ale ne suchý.
-A proč bych to měla dělat? -Caroline je fuč, takže to vedu já.
Nádhera.
Zavolejte hasiče!
Bonnie?
Bonnie!
-Hej. -Co se stalo?
Byla jsi jako v tranzu.
To jsem udělala já?
Myslím, že jo.
Nikdo jiný to neviděl, že ne?
Nikomu to neříkej.
Prosím.
Všechny archivní materiály jsme loni zdigitalizovali.
Můžeš si pustit všechny starší reportáže na počítači.
Co že to přesně hledáš?
Incident z roku 1953, jestli se vůbec stal,
-v penzionu Salvatorových. -Promiň, vydrž vteřinku.
Ano? Oheň? Dobře, hned jsem tam.
Musím jít. Věřila bys, že se tady natáčí i skutečné zprávy?
K vyhledávání použij klíčová slova. Vyznat se v tom není složité.
A Brady z technického ti pomůže, kdybys něco potřebovala.
-Dobře. -Dobře?
Mohla by ses za mě přimluvit u Jenny?
-Jasně. -Dobře.
Hodně štěstí.
-Co? -Zdunil jsem se na hřbitově.
Nevadí jim to, jsou mrtví.
Víš co? Popojedeme.
Hej, Tony.
Paráda.
Dáreček od Vicki.
Dík, Eleno Gilbertová, ať už jsi kdokoli.
-Vzalas je z domu? -Už je nepotřebuje.
Všimne si, že zmizely. To od tebe není hezký.
-O nic nejde, Jere. -Ale jde, Vick.
Sakra.
-Vicki si přivedla policajta. -Sklapni, Tony.
-Promiň, nechtěla jsem tě naštvat. -Proč paříme na hřbitově
-s bandou ztroskotanců? -Jsou to moji kámoši.
Jen tu zabírají místo k životu.
Jo? A co já?
-Ty jsi jiná, Vick. -Ne, to ty.
Seš chlapeček z velkýho domu, Co řádí, protože mu umřeli rodiče.
Ale hádej co, překonáš to. Vzpamatuješ se z toho
a jednou budeš dětem vyprávět historky z dospívání.
Já budu pořád obsluhovat a pařit na hřbitově
s bandou ztroskotanců, kteří jen zabírají místo k životu.
Běž domů, Jeremy.
Když se budu chtít cítit mizerně, vrátím se k Tylerovi.
Ahoj, viděl jsi Elenu?
Už nějakou dobu ne.
-Myslíš, že šla domů? -Nevím.
-Díky. -Hej.
-Jo? -Tohle ti neříkám kvůli tobě.
Říkám to kvůli ní. Důvěra pro ni znamená hodně.
Takže cokoli jí tajíš,
a čím víc to budeš skrývat, tím víc ji to bude zajímat.
JOSEPH SALVATORE ZVÍŘECÍ ÚTOK
SHODA NALEZENA
Franklin Fell se vám hlásí od penzionu rodiny Salvatorových,
kde brutální útok zvířete způsobil tragédii.
Už vynáší těla. Přibliž to trochu.
Není to jeho synovec?
Neviděla jsem tě u mytí aut.
Odešla jsem brzy.
Jsi v pořádku, zlatíčko? Nechceš si promluvit?
Jde o nějakého kluka?
Když si budu chtít pokecat o klucích, zavolám tátovi.
Ten aspoň s jedním chodí.
Zachu!
Bože, ne, Zachu!
Milý deníčku, nejsem věřící.
Lidi se narodí, zestárnou, a poté zemřou.
V takovém světě žijeme.
Neexistují kouzla, mystika, ani nesmrtelnost.
Neexistuje nic, co by se vymykalo logickému myšlení.
Nevím, co se to se mnou děje.
Já vím, zlatíčko.
Babi.
Logane?
Lidi by měli být takoví, jak o sobě tvrdí.
A nelhat a neskrývat své pravé já.
-Co tu děláš? -Nazdar.
Jen hledám koupelnu.
Není to možné. Nejsem věřící, to nejde.
Ale jak můžu popřít něco, co je tak jasné?
Někdo, kdo nikdy nestárne.
-Červen roku 1953. -Nikdy se nezraní.
Bože! Tvoje ruka. Je to hluboké? Bolí to?
Mění se způsobem, který se nedá vysvětlit.
Hej, jsi v pořádku? Tvoje oko.
Tvoje tvář. Pokousané dívky.
-Co je to? Co se ti to stalo? -To nic není.
Těla nalezená bez krve.
-Řekla, co to bylo za zvíře? -Řekla, že to byl upír.
Donovanová?
Ne, díky.
-Já ne. -Já ne.
Vicki.
Hej, jsi v pohodě?
Pojď sem.
-Pojď sem. -Nevypadáš moc dobře.
Pojď blíž.
Musím...
ti něco říct.
Držím tě, držím tě. To je dobrý.
Co jsi zač?
UPÍŘÍ DENÍKY ím tě. To je dobrý.