בפרקים הקודמים:
במשך יותר ממאה שנה, חייתי בסתר, עד עתה. הסכנה ברורה, אבל אני חייב להכיר אותה.
אני אלנה. -אני סטפן.
אני יודעת.
אני דיימון, אח של סטפן. -לא אמרת לי שיש לך אח.
כשאתה איתה, בעולם שלה, אתה מרגיש שאתה חי?
הוא סיפר לי על האקסית שלך, קתרין. היא שברה לך את הלב.
זה היה מזמן.
אני אתן לך את הטלפון של אלנה.
מה אתה מתכנן? -את זה אני אמור לדעת, ואתה אמור...
קיוויתי שאראה אותך שוב.
בוקר טוב.
בבקשה, לא.
אל תעשי את זה.
אל תתקרב אליי! לא...
זה היה יכול להיגמר אחרת לגמרי.
בית הספר התיכון מיסטיק פולס
בזבוז של תחת.
תקשיבי, אני לא אומרת לך לא לצאת איתו, אני אומרת לך לא למהר.
את אמרת לי ללכת על זה. -ועכשיו אני אומרת לך לא למהר.
למה עשית פרסה? -זאת לא פניית פרסה.
זאת הפעם הראשונה בשנות התיכון שאת רווקה.
זמן מושלם לבדוק קצת את השטח. -כי זאת בדיוק אני.
באמת, מה את לא אומרת לי? -זה טיפשי.
בוני. -מה?
תגידי את זה כבר. -במקרה נגעתי בסטפן...
והייתה לי תחושה ממש רעה.
זה הכול? בוני? -היא הייתה רעה-רעה.
עוד פעם התחלת עם הקטע של המכשפה? -יודעת מה? אני פשוט דואגת לך.
ככה אני מביעה דאגה בנוגע לחבר החדש של החברה הכי טובה שלי.
ובגלל זה אני אוהבת אותך. באמת. אבל אני מרגישה טוב.
עברה עליי שנה קשה, ואני מתחילה להרגיש
שהכול מתחיל לחזור להיות כרגיל.
ויודעת מה? לסטפן יש חלק גדול בזה.
אין עליי. השגתי שני כרטיסים ל"פוזרס" בשבת בלילה.
הם מופיעים ב"דה רט". -תיהני עם טיילר.
אל תהיה כזה, בחייך. אני רוצה שתבוא.
את לא פוחדת שכולם ידעו שאת דופקת את החנון הסטלן? רגע.
כולם כבר יודעים. -כן, אבל זה כבר לא ככה.
אנחנו יכולים להיות פשוט ידידים ולבלות. -תגידי לי משהו.
זה היה בגלל הסמים? שכבת איתי בגלל הסמים?
לך תזדיין. -לא, אם יש סיבה אחרת...
בבקשה, כולי אוזן.
בוקר טוב, אלנה.
בוקר טוב, בוני. -אני חייבת למצוא את קרוליין.
היא לא עונה לטלפון. אז נתראה.
בוני, רגע.
היא לא כל כך אוהבת אותי.
היא לא מכירה אותך. היא החברה הכי טובה שלי.
היא סתם דואגת לי. אבל כשהיא תכיר אותך, היא תמות עליך.
תראה. אלנה והחבר החדש שלה.
ומה הם עושים? הולכים, הולכים, והולכים.
כן. ישר לתוך השקיעה.
אתה שמוק. -ובינתיים אתה עומד פה,
ונראה כמו טרול ששמים בגינה. -אלה גמדים.
תקשיב מה נעשה. אתה פנוי הערב?
כן. -מושלם.
ארוחת ערב, אצלי, בשמונה.
אתה, אני ובוני. תבלו קצת זמן איכות ביחד,
והיא תראה איזה בחור נהדר אתה. המשימה הושלמה.
מה אני אמור לעשות, טיי? היא קיבלה החלטה.
תדאג שהיא תדע שהיא החליטה לא נכון. -מה אתה עושה? טיי, לא.
טיי, לא!
איזו זריקה מטורפת. לא ידעתי שאתה משחק פוטבול.
פעם שיחקתי. ממש מזמן.
למה שלא תנסה להתקבל לנבחרת?
כן, לא נראה לי.
אז אתה לא אוהב פוטבול? -אני מת על פוטבול. זה ספורט נהדר.
אבל במקרה הזה, נראה לי שהפוטבול לא אוהב אותי.
ראית את טיילר קודם, ושנינו יודעים מה מאט חושב.
הם לא מכירים אותך. מבחינתם אתה איזה מתבודד מסתורי.
לא יזיק אם תיכנס לעניינים ותכיר חברים.
אומרת הבחורה שמבלה את זמנה הפנוי בכתיבה בבית קברות.
היי, באמת, אני לא רק בחורה עגמומית שמסתובבת בבתי קברות.
יש עוד אלנה שלמה שעוד לא פגשת.
היא הייתה בעניין של הכול. די עסוקה. -טוב, אני אשמח לפגוש אותה.
מתי זה יקרה? -בקרוב.
היא עובדת על זה.
מלחמת העולם השנייה הסתיימה ב...?
מישהו רוצה להגיד משהו? מיס חואן?
ב-1945.
לידיעתך, הנבחרת שלנו גרועה. הם צריכים אותך.
פרל הרבור.
אי אפשר. אני מתבודד. -שום דבר?
מיס גילברט? פרל הרבור.
שבעה בדצמבר, 1941.
תודה, מיס גילברט.
לרשותך תמיד.
בסדר גמור.
נפילתה של חומת ברלין. -1989. אני טוב בתאריכים, אדוני.
באמת?
כמה טוב?
תדייק בשנה.
חוק זכויות האזרח.
1964.
ההתנקשות בג'ון אף קנדי. -1963.
מרטין לותר קינג. -68'.
לינקולן. -1865.
רו נגד וייד? -1973.
בראון נגד הוועד? -1954.
קרב גטיסבורג. -1863.
מלחמת קוריאה. -1950 עד 1953.
היא נגמרה ב-52'!
למען האמת, אדוני, זה היה ב-53'.
שמישהו יבדוק כבר.
מהר. -זה היה ב-1953.
איך ידעת את כל זה?
שנים על גבי שנים של תשבצים.
זה קטע של מתבודדים.
לעזאזל. -יופי, יופי!
מר לוקווד, יש משהו שאתה טוב בו? כי אתה לא טוב בהיסטוריה,
ובטח שלא בשמירה על הכדור!
כן, המאמן. -תעשה את זה שוב!
וואו, את פה.
כן, אני לא יכולה להיות העצובה לנצח.
הדרך היחידה לחזור למה שהיה פעם היא לעשות את מה שעשיתי פעם.
ואת באה לארוחת ערב היום. -באמת?
את, אני וסטפן.
את חייבת לתת לו הזדמנות. -אני לא יכולה הערב.
ראית את קרוליין? שלחתי לה מאה הודעות.
אל תשני את הנושא, בוני בנט.
את תהיי שם.
בסדר, אני אבוא. -יופי.
הבחינות לנבחרת היו באביב, מר סלבטור.
לא הייתי פה אז, אדוני.
אז מבחינתי אתה לא פה גם עכשיו.
מר טאנר, אני מבין שלא התחלנו ברגל ימין,
ואני רוצה להתנצל על זה.
שיחקתי בעבר פוטבול, בעיקר בתפקיד תופס קיצוני,
ואני די טוב.
אני לא אשאל אותך מי זכה בסופרבול ב-71'.
ב-71'...
סליחה. אני מבין, אדוני.
רק כדי לראות אותך נופל על התחת.
תשאל ממישהו ציוד.
לך! לפני שאני מתחרט. בואו נתחיל מההתחלה!
קודם החברה שלי, ועכשיו הנבחרת שלי?
גבר, קיבלת הזדמנות.
פוטבול הוא ספורט מגע. לפעמים אנשים נפצעים.
באמת, איפה קרוליין?
לא יודעת. זה לא מתאים לה.
אני אנסה שוב.
אוי, אלוהים.
זה בטח הבחור המסתורי מהגריל.
הוא לא מסתורי. זה דיימון סלבטור.
סלבטור? כמו סטפן?
קיבלתי את האח השני. מקווה שלא אכפת לך.
סליחה שאיחרתי, בנות. הייתי עסוקה.
בואו נתחיל בדאבל-פייק הרקי הרדלר. מה אתן אומרות?
אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה.
אחת, שתיים, שלוש, ארבע...
שש, שבע, שמונה.
אלנה, מתוקה, אולי היום רק תסתכלי? בסדר?
תמשיכו! בסדר.
עוד פעם, מההתחלה. וחמש, שש, שבע, שמונה.
אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש, שש, שבע, שמונה.
כחול 80! כחול 80!
היכון, צא! קדימה!
נו כבר, טיילר, תכסה אותו!
איבדת אותו, גבר. -לך על זה, סטפן!
ככה עושים את זה.
שוב!
בואו נסתדר!
כל הכבוד, סלבטור! -יופי.
תפיסה יפה, סלבטור! -בחייך, גבר.
יופי!
שלא ייפול לך! -כן!
כן, בדיוק. רוץ איתו, מותק. -יופי, סלבטור.
יופי. -בסדר, קדימה.
לא נעים לי להגיד, אבל הוא מוכשר.
נראה לי שהוא צריך מסירה אכזרית. -באמת?
אי אפשר לעלות למגרש, ואחרי חמש דקות לשחק אותה כאילו שהוא שייך לך.
זרוק לו כדור, אני אדאג לשאר. -בואו נעשה את זה שוב.
קדימה, מהר!
היכון, צא!
הנה זה!
ברוך הבא לנבחרת, חבר.
קדימה. -בדיוק.
אתה תשרוד, סלבטור?
נחמד.
כן. -תלך קצת, זה יעבור.
היי, טעות שלי.
זה בסדר. -כן.
בסדר.
אני רוצה שתחתוך.
איך היה המבחן?
התקבלת לנבחרת?
מזכיר את אמרסון, האופן שבו אתה חושף את נפשך בכל כך הרבה...
שמות תואר.
מה אתה עושה פה?
באתי לבקש סליחה.
חשבתי, עשיתי חשבון נפש, ו...
אני רוצה שנתחיל מההתחלה. אנחנו צריכים להשאיר את העבר מאחורינו.
אתה אחי הקטן,
ואם אתה רוצה לחיות חיים אנושיים רגילים ומאושרים...
אז זה מה שאני רוצה בשבילך.
אולי גם אני יכול.
אם אלמד איך להיות אדם לא-חי חי...
אולי יש תקווה לשנינו.
זה לא חייב להיות ככה, דיימון.
ברור שלא.
ראיתי היום את אלנה, ד"א. זה אומר "דרך אגב".
היא הייתה באימון המעודדות.
היא נראתה כל כך מלאת חיים במכנסיים הקצרים הקצרצרים שלה.
פשוט...
תירגע, אפילו לא התקרבתי אליה.
יש לי עכשיו מעודדת משלי.
זה מזכיר לי, אני חייב לזוז.
יש לי דייט.
הידיים שלי מזיעות. תגיד לי "בהצלחה".
תסבירי לי איך. אתמול ראיתי "בוורלי הילס".
כשהתחילו הפרסומות, חשבתי, "בטח תהיה פרסומת לטלפון".
ואכן יש בחור ובחורה על ספסל, הוא טס לפריז ואז טס בחזרה.
הם מצטלמים. -נו, באמת.
הפרסומת הזאת משודרת בלי הפסקה. -טוב. ומה עם זה?
היום יש לי אובססיה למספרים.
שלושה מספרים. אני כל הזמן רואה את שמונה, 14 ו-22. זה לא מוזר?
אולי כדאי שנמלא לוטו.
דיברת עם סבתא שלך? -היא תגיד שזה בגלל שאני מכשפה.
אני לא רוצה להיות מכשפה. את רוצה? -אני לא רוצה.
קערה יפה לא תטעה אף אחד.
בסדר, כפות הגשה. איפה כפות ההגשה?
במגירה האמצעית משמאל.
טוב, היית במטבח הזה בערך אלף פעמים.
כן, בדיוק.
בסדר, הוא פה.
אל תהיי בלחץ. תהיי מלאת אהבה, כמו תמיד.
נרות יום הולדת.
טאנר עשה לך בעיות היום?
הוא נתן לי להצטרף לנבחרת, אז כנראה שעשיתי משהו טוב.
בוני, היית צריכה לראות את סטפן.
טיילר זרק ישר אליו... -כן, שמעתי.
אולי תספרי לסטפן על המשפחה שלך?
הם גרושים. אין לי אמא, אני גרה עם אבא שלי.
לא, על המכשפות.
המשפחה של בוני היא משושלת מכשפות.
ממש מגניב. -לא הייתי אומרת שזה מגניב.
זה בהחלט מעניין.
אני לא מומחה, אבל אני יודע שהיו דרואידים קלטים
שהיגרו הנה במאה ה-19.
המשפחה שלי מסיילם. -באמת?
מכשפות מסיילם? -כן.
הייתי אומר שזה די מגניב. -באמת? למה?
המכשפות מסיילם הן דמויות מופת
של אינדיבידואליזם ואי קבלה של המוסכמות.
כן, נכון.
מעניין מי זה יכול להיות.
הפתעה.
בוני אמרה שתאכלו ארוחת ערב, אז הבאנו קינוח.
אנחנו מקווים שלא אכפת לכם.
מה אתה עושה פה? -מחכה שאלנה תזמין אותי להיכנס.
כן, אתה יכ... -לא, לא.
הוא לא יכול...
הוא לא יכול להישאר.
נכון, דיימון?
תיכנס.
אנחנו בדיוק מסיימים.
זה בסדר, פשוט תיכנס.
הבית שלך יפהפה, אלנה.
תודה.
לא ייאמן שמר טאנר צירף אותך לנבחרת.
טיילר בטח רותח. אבל כל הכבוד. לך על זה.
זה מה שאני תמיד אומר לו. צריך ליצור מגע.
אי אפשר לחכות שהחיים יגיעו אליך. אתה צריך לקחת אותם.
כן, לאלנה הלך פחות טוב היום. אבל רק כי פספסת את מחנה הקיץ.
אני לא יודעת איך תלמדי את התרגילים. -אני אעזור לה. היא תסתדר.
אפשר לשים אותה מאחורה.
את לא נראית כמו מעודדת טיפוסית, אלנה.
כי ההורים שלה מתו.
כן, היא הכי בתקופה של איכס.
פעם היה יותר כיף איתה.
ואני אומרת את זה במלוא הרגישות.
אני מצטער, אלנה. אני יודע איך זה לאבד את שני ההורים.
למעשה, סטפן ואני ראינו כמעט כל אדם
שהיה חשוב לנו אי פעם, מת.
לא צריך להיכנס לזה כרגע.
אוי, נכון, סטף. סליחה.
הדבר האחרון שרציתי היה להזכיר אותה.
אל תעשה את זה. לא כשאני בעבודה.
להתראות.
היא אחותי, ואני אוהב אותה,
אבל לפעמים היא מכריחה אותך לעבוד.
לדעתי, זה די קל.
מיסטיק גריל
בסדר, הבנתי. תרביץ לי כדי להרשים אותה. נחמד מאוד.
אני לא צריך להרשים אותה.
כבר ניצחתי.
עכשיו אתה מת.
באמת? לי נראה שאני עומד ומחכה שתהיה גבר.
טיי, לא.
בפעם הבאה שאראה אותך, גילברט... -לא. בפעם הבאה שאני אראה אותך.
מה את עושה, ויק?
עוד אחת.
תודה.
הצלה יפה.
את מוצאת חן בעיניי.
את יודעת לצחוק. את גורמת לסטפן לחייך,
וזה דבר שלא ראיתי כבר הרבה מאוד זמן.
קודם, התכוונת לקתרין?
איך היא מתה?
בשריפה. ממש אסון.
בזמן האחרון?
נדמה שזה היה רק אתמול.
איך היא הייתה?
יפהפייה. כמוך, במובן הזה.
היא הייתה גם מסובכת מאוד, ואנוכית, ולפעמים לא ממש נחמדה...
אבל סקסית ומפתה מאוד.
אז מי מכם יצא איתה קודם?
מסקנה יפה. תשאלי את סטפן. אני בטוח שהתשובה שלו שונה משלי.
במקומך הייתי פורש מהמעודדות.
למה אתה אומר את זה? -ראיתי אותך באימון.
נראית אומללה.
ראית את זה? -אני טועה?
פעם אהבתי את זה. זה היה כיף.
השנה זה אחרת. כל מה שהיה חשוב כבר לא משנה.
אז אל תיתני לזה. תעזבי, תמשיכי הלאה. נפתרה הבעיה. טה-דה.
יש דברים שאולי יהיו שוב חשובים.
אולי.
אבל זה נראה לי לא מציאותי.
אני מצטערת.
על קתרין.
גם אתה איבדת אותה.
היי. צריכים עזרה?
בטח, למה לא?
מאט מנסה, אבל פשוט קשה לו.
אתה חייב להבין שהם היו הראשונים אחד של השני,
אתה יודע, מימי ארגז החול.
צעיף יפה מאוד.
תודה, הוא חדש. -אפשר לראות אותו?
את מוכנה להוריד אותו?
אני לא יכולה.
למה לא? הכול בסדר?
אני יודעת רק שאני לא יכולה להוריד אותו.
על מה אתם מדברים, ילדים? -אמרתי משהו על הצעיף שלה.
היי, אלנה ובוני מסיימות את הכלים.
אולי תשאלי אם הן צריכות עזרה? -אני נראית כמו מישהי שעושה כלים?
בשבילי?
לא נראה לי.
לכי לבדוק אם אלנה צריכה עזרה במטבח.
יודעים מה? אני אלך לבדוק אם אלנה
צריכה עזרה במטבח. -מעולה.
הם בני אדם, דיימון. היא לא בובה.
היא לא קיימת כדי לשעשע אותך וכדי שתאכל ממנה כשבא לך.
בטח שכן, כמו כולם.
הם מה שאני רוצה שהם יהיו. הם שלי.
נהנית מספיק.
השתמשת בקרוליין, מצאת אותי ואת אלנה, כל הכבוד.
עכשיו אתה צריך ללכת.
זאת לא בעיה.
כי הזמינו אותי להיכנס.
אני אחזור מחר בלילה, ובלילה שאחריו,
ואני אעשה למעודדת הקטנה שלך מה שארצה.
כי זה מה שנורמלי בעיניי.
הערב לא היה כזה נורא. נהניתי. -רק את.
בחייך, אחיך לא גרוע כמו שאתה מתאר אותו.
חייב להיות רסיס של אנושיות שעדיין שורד בתוך אחי.
איפשהו.
אני ממשיך לקוות.
אבל איך לגרום לו לראות את זה?
ואיך להגן עליה?
אנחנו שעתיים בלבד לפני שריקת הפתיחה, אוהדי הטימברוולבס. אל תשכחו...
ביתם של הטימברוולבס
תראה אותך. אתה ממש חתיך בחולצה שלך.
מה קרה? את לא מעודדת יותר? -עזבתי. אני תבוסתנית.
לא, את לא תבוסתנית. סבלת אובדן גדול.
את לא מי שהיית. את צריכה להסתכל לעתיד.
את צריכה להתחיל מההתחלה. בסדר?
אני מקווה שלא תחשבי שזה מוקדם מדי או מוזר מדי,
אבל רציתי לתת לך משהו.
וואו, איזה יופי.
היא הייתה שלי מאז ומעולם,
ועד עכשיו לא רציתי לתת אותה לאף אחת אף פעם.
אני אשמח מאוד אם תענדי אותה בשבילי, למזל.
אני מריחה ורדים? -לא, זה... צמח רפואי.
נחמד, נכון? -אהבתי.
ורציתי להודות לך על זה שלחצת עליי להיבחן לנבחרת.
זה ממש נחמד. -אנחנו צמד.
אני עוזבת, אתה מתחיל.
אנחנו... אנחנו עבודה שעוד לא נגמרה.
אנחנו נסתדר.
ואת לא במדים כי...?
תהיו בשקט לרגע.
בסדר?
רגע, רגע.
רגע.
בואו נגיד את האמת. בעבר נתנו לקבוצות אחרות
להיכנס לעיר שלנו ולדרוס אותנו.
אבל זה עומד להשתנות.
הערב ישחק בהתקפה שלנו שחקן חדש ומוכשר,
ואני כבר אומר לכם שמזמן
לא ראיתי ילד כמוהו עם ידיים כמו שלו.
מחיאות כפיים לסטפן סלבטור!
זה מבאס. הוא לא יכול לפתוח עם הבחור שרק הגיע.
...שחיכו עד שנסמן וי במשבצת הזאת,
יש לי רק דבר אחד להגיד לכם. אנחנו זאבים, ואנחנו רעבים.
היי, מותק. מה קרה?
כלום. -והליונס מתיכון סנטרל
הם ארוחת הערב שלנו! -זה ג'רמי?
לא. טיי, תעזוב אותו בשקט.
מה זה מעניין אותך? אל תיראה כל כך מבואס.
תקבל אותה כשיימאס לי ממנה.
טיילר, די.
טיילר!
תפסיק! אתה פוצע אותו!
טיילר! טיילר, די.
טיילר, תפסיק!
היי, ניצחת. מספיק.
ג'רמי, לא!
טיילר, תפסיק! -תעזוב אותי.
תפסיק! -מה נסגר איתך, ג'רמי?
תרים את הראש. יורד לך דם. -אני בסדר.
כן, הריח שלך בסדר. -פשוט די, טוב?
בוא כבר, גבר. בוא.
אלוהים, היד שלך.
לא, לא, זה בסדר.
החתך עמוק? עד כמה זה גרוע?
נו כבר.
אבל ראיתי, היד... -הוא פספס.
זה לא היה הדם שלי.
רואה? אני בסדר.
לא, לא. ראיתי מה קרה.
היד שלך נחתכה... -הכול בסדר.
אני בסדר.
תכף שריקת הפתיחה, טוב? אז נתראה אחרי המשחק.
היי, טיקי, הכול פה מתנדנד.
את מוכנה לעמוד זקוף, בבקשה? מישהי יכולה לעזור לטיקי?
איימי? לא? -איפה היית?
אני יכולה לשאול שאלה, ואת תעני לי תשובה רצינית בלי בדיחות?
בטח. מה קרה? -ההרגשה הרעה.
כשנגעת בסטפן והייתה לך תגובה...
תשכחי שאמרתי את זה. ארוחת הערב אצלך שכנעה אותי.
לא, בוני, באמת. מה קרה שם?
ראית משהו, או...?
זה לא היה ברור כמו תמונה.
למשל, היום אני כל הזמן רואה את המספרים שאמרתי לך,
שמונה, 14 ו-22.
כן? -כשנגעתי בסטפן, הייתה לי תחושה.
היא הדהדה בתוכי, והיא הייתה קרה ו...
ומה?
הרגשתי מוות.
ככה אני מדמיינת את המוות.
הפחדת אותי. מה אתה עושה פה?
מתחבא מקרוליין.
למה? -הייתי צריך הפסקה.
היא מדברת יותר מאשר אני מסוגל להקשיב.
יכול להיות שזה סימן.
היא צעירה מאוד. -לא הרבה יותר ממך.
כן.
אני לא חושב שזה יגיע לאנשהו בטווח הארוך.
אני חושב שהיא תשגע אותי.
לקרוליין באמת יש תכונות מעצבנות, אבל אנחנו חברות מאז כיתה א',
וזה חשוב מבחינתי.
רשמתי לפניי. סליחה אם אני גורם לך אי נוחות.
זאת לא הכוונה שלי.
זאת כן. אחרת לא היית משלב משמעות חלופית
בכל דבר שאתה אומר.
את צודקת.
באמת יש לי כוונות אחרות, אבל גם לך יש.
באמת?
אני רואה אותן.
את רוצה אותי.
סליחה? -אני עושה לך את זה.
את נמשכת אליי. את חושבת עליי
גם כשאת לא רוצה. אני מוכן להתערב שחלמת עליי.
וברגע זה את רוצה להתנשק איתי.
מה נסגר איתך? אני לא יודעת איזה משחק אתה מנסה לשחק
עם סטפן, אבל אני לא רוצה להשתתף בו.
ואני לא יודעת מה קרה בעבר,
אבל בוא נבהיר משהו, אני לא קתרין.
אתה תוכל לשחק?
כן, אני בסדר.
מה שעשית קודם.
שמרת על ג'רמי.
הוא ילד מתוסבך.
מישהו צריך לשמור עליו. -אני יודע.
השבוע, באימון, הייתי שמוק.
היו לך סיבות. -זה לא תירוץ.
בהצלחה הערב. יש לנו מזל שיש לנו אותך.
נחמד, לא? סטפן מצטרף לנבחרת ומכיר חבר.
ממש, "קדימה, הנבחרת!"
לא הערב. נמאס לי ממך.
תכסיס יפה עם אלנה.
אני מנחש ששמת לה ורבנה בשרשרת. אני מודה, קצת הופתעתי.
כבר מזמן אף אחת לא הצליחה להתנגד לכפייה שלי.
מאיפה הוורבנה?
זה משנה? -אני מניח שאני יכול פשוט לפתות אותה
בדרכים המקובלות. או שאני יכול פשוט לאכול אותה.
לא. אתה לא תפגע בה, דיימון. -לא?
כי עמוק בפנים, יש בך חלק שמרחם עליה.
פחדתי שלא נשארה בך יותר אנושיות,
שאולי באמת הפכת למפלצת
שאתה מעמיד פנים שאתה.
מי מעמיד פנים? -אז תהרוג אותי.
טוב, זה מפתה. -לא, זה לא.
היו לך חיים שלמים לעשות את זה, ועם זאת, אני עדיין פה.
אני עדיין חי. והנה אתה.
אתה עדיין רודף אותי. אחרי 145 שנים.
קתרין מתה.
ואתה שונא אותי כי אהבת אותה, ואתה מענה אותי כי אתה עדיין אוהב אותה.
וזאת, אחי, זאת האנושיות שלך.
סלבטור.
מה קורה איתך? יש לנו משחק.
אם זאת האנושיות שלי,
אז מה זה?
לא!
כל אחד, בכל רגע ובכל מקום.
טאנר נעלם. נראה לי שהוא שתה יותר מדי בירה. -אל תדבר איתי עכשיו, בסדר? אני כועס עליך.
מה הבעיה שלך? -מה הבעיה...?
אתה הבעיה שלי, בסדר? אתה בריון.
בריון בן 12, ונמאס לי מזה.
מה זה היה הערב?
מה תוכיח אם תרביץ לבחור החדש?
או אם תתעסק עם אחותי, או אם תפוצץ במכות את אח של החברה שלי.
החברה שלך? לא יודע איך להגיד לך,
אבל היא זרקה אותך. אתה רציני?
רוצה להרביץ לי? אני בצד שלך. -זה היה מוגזם, אפילו בשבילך.
הצילו!
פיקוח וטרינרי
חוקר מקרי מוות
בניין 8
זה לא היה רק בשביל הסמים.
איזו מין חיה יכולה לעשות דברים כאלה?
למה שהיא תצא מהיער,
ותתקוף מישהו באמצע העיירה?
אני לא יודע.
הייתי ממש בטוחה שהיד שלך נחתכה.
ראיתי את זה. -אני בסדר.
אני בסדר, טוב? אנחנו בסדר.
זה מה שחשוב.
חשבתי שיש תקווה.
שאיפשהו, עמוק בפנים,
עדיין היה בדיימון משהו אנושי, משהו נורמלי.
אבל טעיתי.
לא נשאר בדיימון שום דבר אנושי.
לא טוב לב, לא נדיבות, ולא אהבה.