בפרקים הקודמים…
חייתי בסתר יותר ממאה שנה,
עד עכשיו. אני מודע לסיכון, אבל לא הייתה לי ברירה.
אני חייב להכיר אותה.
אני אלנה. -אני סטפן.
אני יודעת. יש לנו היסטוריה ביחד.
באביב האחרון, הרכב של ההורים שלי סטה מגשר ונפל לאגם.
את לא תהיי עצובה לנצח, אלנה.
אני גר עם הדוד שלי. -אחים, אחיות?
לא כאלה שאני מדבר איתם. -שלום, אח.
דיימון. -אלנה…
היא נראית כמו קתרין. -לאן שאתה הולך, אנשים מתים.
אלוהים, זאת ויקי.
משהו נשך אותה. היא מאבדת הרבה דם.
הצילו!
ערפד.
אין לך חשק? -תפסיק.
בוא פשוט נלך לאלנה. תאר לעצמך מה הטעם של הדם שלה.
תפסיק.
תתרחק מאלנה.
אני מתייחס לזה כאל הזמנה.
היי, שמעת את זה? -שמעתי מה?
שמעתי רעם.
אין שום רעם. -אתה בטוח?
כי אם ירד גשם, לא נוכל לראות את כוכב השביט.
לא הולך לרדת גשם.
את שומעת, הבאתי לך משהו קטן.
הוא במכונית.
אל תזוזי.
תישאר יבש. -לא הולך לרדת גשם.
ידעתי.
אמרתי לך שהולך לרדת גשם.
תיפתחי. לא.
בבקשה.
יומני היקר,
הבוקר הזה שונה.
יש איזה שינוי.
אני יכולה לחוש בו, להרגיש אותו.
אני ער.
בפעם הראשונה מזה זמן רב…
אני מרגיש ער לחלוטין, בבירור.
לשם שינוי, אני לא מתחרטת על היום לפני שהוא התחיל.
אני מקדם את היום בברכה.
כי ידוע לי…
שאראה אותה שוב.
שאראה אותו שוב.
לראשונה מזה זמן רב, יש לי הרגשה טובה.
חכי רגע. אני נראית מבוגרת?
כלומר, כמו דמות הורית מכובדת?
תלוי לאן את הולכת.
מפגש עם המורים של ג'רמי.
שיער אסוף או פזור?
דיילת סקסית.
עקרת בית שיכורה. -אז אסוף.
את שובבה היום. -יש לי הרגשה טובה,
שזה נדיר, אז החלטתי להתמסר לזה.
לעוף בחופשיות. לספוג את השמש וכל זה.
איפה ג'רמי? -הוא יצא מוקדם.
משהו על זה שהוא צריך להגיע מוקדם לנגרייה כדי לסיים בית ציפורים?
אין שום נגרייה, נכון?
לא. -כן.
אתה לא יכול להיות כאן. שעות הביקור מתחילות רק בתשע.
אני רק… מה שלומה?
היא איבדה הרבה דם.
כן, אבל היא תהיה בסדר, נכון?
היא צריכה מנוחה, אז תחזור אחר כך. קדימה.
הוא התגלה לראשונה לפני כמעט 500 שנה
ולא חלף מעל מיסטיק פולז יותר מ-145 שנה.
השביט יהיה בשיא הזוהר שלו
לאחר שעות בין הערביים, בזמן החגיגה מחר.
אנחנו מפריעים לכם?
מר סלבטור.
גב' גילברט.
הבאתי את זה.
אמרתי לך.
"אנקת גבהים" מאת אליס בל.
אתה יודע, אני לא מאמינה שהיא לא השתמשה בשמה האמיתי.
כל האחיות ברונטה השתמשו בשמות עט.
בגלל התקופה.
נשים סופרות לא ממש היו מקובלות אז.
מאיפה השגת את זה?
זה הועבר מדור לדור במשפחה.
יש לי הרבה ספרים. בבקשה.
קחי. -לא, אני…
אבל אני כן אשמח לקרוא אותו שוב.
אני מבטיחה שאחזיר אותו.
בסדר.
אני מבולבלת. את מדיום או מגדת עתידות?
טכנית, סבתא אומרת שאני מכשפה.
האימהות הקדומות שלי היו מין מכשפות מגניבות כאלה מסיילם.
סבתא ניסתה להסביר, אבל היא הייתה שיכורה אז די הפסקתי להקשיב.
משפחה משוגעת, כן. מכשפות, לא נראה לי.
תרגישי חופשית לעשות קסם ולגלות את השם והמספר של הבחור מאתמול.
לא ראיתי אותו. את כן.
למה לא פשוט דיברת איתו?
אני לא יודעת. הייתי שיכורה.
היי, טיילר. סליחה שאני מפריע.
פשוט תהיתי מה שלום ויקי, כי אתם כאלה קרובים.
היא בסדר? -היא בסדר גמור.
עכשיו לך מפה. -כמה גרוע המצב שלה?
יודעים מה תקף אותה? היא תחלים לגמרי? היא שמחה לראות אותך?
מה מספר החדר שלה? -אני הולך לכסח אותך.
אתה כל הזמן אומר את זה, אבל מתי באמת תעשה את זה, הא?
כי אני בעד שזה יהיה כאן ועכשיו.
תתרחק, גילברט. זו האזהרה האחרונה שלך.
לא, זו האזהרה האחרונה שלך, שמוק. נמאס לי לראות אותך משחק בוויקי.
אם תפגע בה עוד פעם אחת, אני נשבע באלוהים שאני אהרוג אותך.
וואו, זה היה כמו איום ברצח. שמעתם את זה?
משאירים אותה ללילה לוודא שאין זיהום, אבל היא אמורה לחזור הביתה מחר.
אלה חדשות טובות. -כן.
יצרת קשר עם אימא שלך?
התקשרתי והשארתי הודעה.
היא בווירג'יניה ביץ' עם החבר שלה.
אז נראה כמה זמן ייקח עד שהיא תמהר לחזור הביתה.
יש לוויקי מזל שהיא בסדר. -אני יודע.
ועכשיו יש דיבורים על אנשים שנעלמו בטיול מחנאות.
היא אמרה איזו מין חיה תקפה אותה?
היא אמרה שזה היה ערפד. -מה?
כן, היא התעוררה אתמול בלילה, מלמלה "ערפד" והתעלפה.
טוב, זה מוזר. -נראה לי שהיא הייתה שיכורה.
אז מה הקטע איתך ועם הבחור החדש?
מאט, הדבר האחרון שאני רוצה לעשות זה לפגוע בך.
את יודעת מה, אני אחזור לבית החולים.
אני רוצה להיות שם כשוויקי תתעורר, לשמוע מה באמת קרה אתמול בלילה.
בסדר.
בתור המורה של ג'רמי, אני מודאג.
זה היום השלישי ללימודים והוא החסיר שישה מהשיעורים שלו.
מר טאנר, אתה מודע לכך שההורים של ג'רמי ואלנה מתו?
לפני ארבעה חודשים, אובדן נוראי. תאונת דרכים.
גשר וויקרי, אם אני זוכר נכון.
ומה הקרבה המשפחתית שלך אליהם? האחות הקטנה של האימא.
האחות הצעירה, כן. -נכון.
שישה שיעורים? אתה בטוח? כלומר, די קשה לעשות דבר כזה.
לא כשאתה על סמים.
זה הניסיון שלו להתמודד, גב' סומרס.
ואפשר לראות את הסימנים. הוא מצוברח, מכונס בעצמו, וכחן, בחמרמורת.
יש קרובי משפחה אחרים בתמונה?
אני האפוטרופוסית היחידה שלהם. -אה-הא.
יכולים להיות?
מה בדיוק אתה רומז?
זו עבודה בלתי אפשרית, נכון? לגדל שני מתבגרים.
זה קשה, אבל לא. לא בלתי אפשרי.
תשובה לא נכונה.
זו עבודה לחלוטין בלתי אפשרית
ואם היא פחות מזה, סימן שאת לא עושה אותה כמו שצריך.
ויק. ויקי. היי.
ויק, זה מאט. היי, מה קרה?
לא! לא! -היי. ויקי. ויקי.
לא! לא! -זה אני, ויקי. תפסיקי.
לא! לא! -אחות!
זו הייתה חיה שתקפה אותך. היא יצאה מהחשכה והתנפלה עלייך.
איבדת הכרה. זה כל מה שאת זוכרת.
זה כל מה שאני זוכרת. -חיה תקפה אותך. איבדת הכרה.
זה כל מה שאת זוכרת. -זה כל מה שאני זוכרת.
אחות, אני צריך עזרה. זו אחותי.
היא נראית בסדר גמור.
דיברתי עם סבתא.
היא אמרה שכוכב השביט הוא סימן לאסון מתקרב.
בפעם האחרונה שהוא חלף מעל מיסטיק פולז, רבים מתו.
כל כך הרבה דם וגופות, זה יצר בית גידול של פעילות על-טבעית.
כן, ואז מזגת לסבתא עוד שוט
והיא סיפרה לך על החייזרים…
ואז מה?
ואז שום דבר.
את וסטפן דיברתם כל הלילה.
לא הייתה נשיקה ראשונה רטובה, או נגיעות מכל סוג שהוא?
לא, זה לא הלך לשם. -אפילו לא לחיצת יד?
זאת אומרת, אלנה, אנחנו חברות שלך, בסדר?
את אמורה לשתף פרטים עסיסיים.
פשוט דיברנו שעות. -טוב, מה המחסום שלך?
פשוט תשכבי איתו כבר. בסדר, זה קל.
נער מחבב נערה, נערה מחבבת נער, מין.
עמוק.
לאן את הולכת? -קרוליין צודקת.
זה באמת קל. אם אשב כאן מספיק זמן, אשכנע את עצמי לא לעשות זאת,
במקום לעשות מה שאמרתי שאעשה בתחילת היום.
הבאתי ארוחת ערב.
טאקוס. היה לי חשק לגוואקמולי.
אני בסדר, תודה. -תאכל בכל זאת.
זו תחבולה. אני רוצה שנדבר.
היי, אתה. בוא. שב.
כשהייתי בבית הספר, בכיתה י',
הייתי יכולה לאכול כמות נאצ'וס במשקל שלי. עם תוספת גבינה.
זה היה הנשנוש שלי מתי שהתמסטלתי.
את מתמסטלת?
התמסטלתי. בלשון עבר.
אבל כן. מתתי על זה.
הכול בשביל קצת הסחת דעת מהחיים. מהמציאות.
וזה עובד, לזמן קצר.
אבל זה אף פעם לא מחזיק מעמד.
אני לא אומרת שלא הייתי שמחה לעשן משהו ולהסתלבט,
אבל עם מועד הגשת תזה שמתקרב ומותניים שמתרחבים…
מה לעז… -סוף סוף אתה ער.
היי, איך את מרגישה?
את נראית טוב יותר.
הייתי מודאג קודם.
ממש הבהלת אותי עם כל הצרחות האלה.
רגע, על מה אתה מדבר?
את לא זוכרת?
אני מרגישה בסדר גמור.
יופי. יופי.
הרופא אמר שאת יכולה לחזור הביתה מחר.
ויק, מה תקף אותך ביער?
חיה.
מה זה עוד היה יכול להיות?
היי, איך את מרגישה?
אני בסדר.
אני אלך… אני אלך להביא קפה.
היי, ג'ר.
למה אתה כאן?
פשוט רציתי לראות מה שלומך.
ראית את הבעת הפנים של מאט? זה היה חשד.
אני לא רוצה שאנשים יגלו עלינו, ג'רמי.
את חייבת להתגבר על זה. -טיילר סוף סוף מראה קצת עניין.
את חייבת להתגבר גם על זה.
את רואה את מר מודאג?
טיילר? אתה שם מתחת למיטה?
לא.
אי אפשר שאנשים ידעו, טוב?
אני מבוגרת יותר ממך, ומאט ואלנה יתחרפנו.
אף אחד לא יחשוד בכלום. למה שלא אבדוק מה שלומך?
הרי אני זה שמצא אותך.
באמת? -כן.
סחבתי אותך החוצה מהיער.
תודה.
כן, בבקשה.
סטפן?
סליחה שהתפרצתי פנימה.
הדלת הייתה…
פתוחה.
את בוודאי אלנה.
אני דיימון, אחיו של סטפן.
הוא לא אמר לי שיש לו אח.
סטפן הוא לא אחד שמתרברב.
בבקשה, בואי.
אני בטוח שסטפן יגיע כל רגע.
וואו. זה הסלון שלכם?
סלון, טרקלין, בית מכירות פומביות.
הוא קצת קיטשי לטעמי.
אני רואה למה אחי נשבה בקסמך.
הגיע הזמן.
כבר חשבתי שהוא לא יתגבר על הקודמת.
היא כמעט הרסה אותו.
הקודמת?
כן, קתרין. החברה שלו?
אה, שניכם עוד לא קיימתם את השיחה המביכה על האקסים.
לא.
אופס. טוב, בטוח שעכשיו זה יעלה.
או שהוא לא סיפר לך
כי הוא לא רצה שתחשבי שהוא מתגבר על פרידה.
כולנו יודעים איך הקשרים האלה מסתיימים.
אתה אומר את זה כאילו נגזר על כל קשר להסתיים.
אני פטליסט.
שלום, סטפן.
אלנה. לא ידעתי שאת באה.
כן, הייתי צריכה להתקשר… -אוי, מה פתאום.
את מוזמנת מתי שתרצי. לא, סטפן?
אני צריך למצוא את האלבומים המשפחתיים, או סרטים.
אבל אני חייב להזהיר אותך…
הוא לא תמיד היה כזה חתיך.
תודה שבאת, אלנה. נחמד לראות אותך.
כן, כדאי שאני אלך.
היה נחמד לפגוש אותך, דיימון.
נהדר לפגוש גם אותך, אלנה.
סטפן?
בחורה נהדרת. יש לה תעוזה.
אתה, לעומת זאת, נראה מותש.
התאמצת יותר מדי היום?
תן לי לנחש. בית החולים.
מישהו היה צריך לסדר אחריך.
טוב, הצלחת? כוחות השכנוע עבדו?
אם אתה לא אוכל כמו שצריך, התכסיסים האלה לא עובדים.
כמה זמן אלנה הייתה כאן? -אתה מודאג, סטפן?
פוחד שאולי נגזר עלינו לחזור על העבר?
זו לא הסיבה שאתה משחק ב"אני תלמיד תיכון אנושי"?
אני לא משחק שום משחק. -בוודאי שכן.
שנינו יודעים שהכי קרוב שתגיע לאנושיות
זה לבתר אותה ולשתות ממנה.
איזה מין משחק אתה משחק, דיימון?
כנראה שתצטרך לחכות ולראות, לא?
הוא מתגבר על פרידה ויש לו תסביכי משפחה רציניים.
טוב, לפחות זו חברה לשעבר.
חכי שתצאי עם בחור שיש לו תסביכי אם,
או תסביכי בגידה. או תסביכים של סמי מרץ.
ג'רמי.
ג'רמי, איפה היית?
עוד סיפורי התמסטלות?
ג'נה, הבנתי. פעם היית מגניבה.
וזה מגניב.
לא, לא, לא.
למה? למה עשית את זה?
תקשיב. תפסיק להבריז משיעורים או שאתה מקורקע.
זה לא פתוח למשא ומתן.
סמכות הורית. אהבתי.
לילה טוב.
מאט.
מאטי?
ליל השביט.
רוצה תוכנייה?
הוא לא התקשר, הא?
ולא שלח הודעה.
ואז קלטתי שבכלל לא עשינו את זה. לא הגענו לחלק של ההודעות.
זה ציון דרך חשוב בכל קשר. -נכון?
התזמון ממילא לא היה מתאים.
מתי הוא כבר מתאים? -אני לא מוכנה, בוני.
מי מוכן?
לפחות יצאתי החוצה לעולם. -ככה את קוראת לזה?
למה את מתכוונת?
אני שומעת רק סיבות לזה שאת לא יכולה.
מה דיימון עושה כאן? למה הוא בא הביתה?
כי אני באתי הביתה. הוא רוצה לאמלל את חיי. כך הוא נהנה מחייו.
הוא מסכן את כולנו. הנערה הזו בבית החולים עלולה לדבר.
היא לא תדבר.
טיפלתי בה. -אתה בטוח?
אני לא בטוח, זאק.
אני לא יודע כמה טוב זה עבד. אני לא חזק כמו דיימון.
מה יקרה אם זה לא יעבוד? -אני לא יודע.
אני אתמודד עם זה. -היא שווה את זה, הדוד סטפן?
הנערה הזו שחזרת בשבילה?
ויקי, מה את עושה כאן?
רבה עם רוברט על לו"ז העבודה שלי.
היית חושב שהתקפה של חיית פרא תצדיק עוד יום מחלה.
טוב, את מרגישה בסדר? -כואב לי, טוב?
הרופא נתן לך כדורים, נכון? -דברים לילדים. לא משהו שיש עליו O.
נראה לי שהם עלו עליי.
קחי. משהו מעלף, במלוא מובן המילה.
תודה, ג'ר.
אז את הולכת לצפות אחר כך בכוכב השביט?
לא ממש חשבתי על זה.
אבל אפשר לשכנע אותי.
אני אפגוש אותך בחוץ עוד כמה דקות. -היי, ויק.
איך את מרגישה? -כאילו שאכפת לך.
על מה אתה מסתכל, גילברט?
היי, הבאתי לך נר. -היי. תודה.
היי. -היי.
תודה.
בבקשה.
תודה.
היי.
את יודעת, כוכב השביט הזה…
הוא משייט ברחבי החלל כבר אלפי שנים.
לגמרי לבד.
כן, בוני אומרת שזה סימן מבשר רעות.
אני חושב שזה פשוט כדור שלג וקרח…
לכוד במסלול שהוא לא יכול להימלט ממנו.
פעם ב-145 שנים, הוא זוכה לחזור הביתה.
אני מצטער על אתמול.
לא הייתי עצמי.
נראה שאתה מבלה הרבה זמן בהתנצלויות.
טוב, יש לי הרבה על מה להתנצל.
אתמול, זה לא היה קשור אלייך, בסדר?
לא סיפרת לי שיש לך אח.
אנחנו לא קרובים. זה מורכב.
תמיד.
הוא סיפר לי על החברה לשעבר שלך. קתרין?
מה הוא אמר?
שהיא שברה לך את הלב.
זה היה לפני הרבה זמן.
כשמאבדים מישהו, זה נשאר איתך.
זה מזכיר לך תמיד כמה קל להיפגע.
אלנה.
זה בסדר, סטפן. אני מבינה את זה.
אין לך מושג כמה אני מבינה את זה.
יחסי אחים מורכבים? יש.
יחסים אקסים מורכבים? יש.
מורכב מדי כדי לשקול אפילו לצאת לדייטים? יש כפול.
זה בסדר.
נפגשנו ודיברנו וזה היה אגדי,
אבל… אז השמש זרחה ואיתה המציאות.
אז…
אני מכירה אותך.
טוב, זה מצער.
אה…
אני לא יודעת איך, אבל הפנים שלך…
תסלח לי. מצטערת.
היי, ראיתם את ויקי?
אתה עוקב אחריה. תגיד לנו אתה. -אני לא מוצא אותה.
בטח מצאה מישהו אחר לחגוג איתו.
מצטער, נרקומן, כנראה שהוחלפת. -למה "נרקומן"?
תשאלי אותו. -שנעשה את זה עכשיו?
אתה סוחר בסמים? -היא בחיים לא תבחר בך.
היא כבר עשתה את זה. שוב ושוב ושוב.
כן, בטח. -רגע, שכבת עם ויקי דונובן?
זאת אומרת, ויקי דונובן שכבה איתך?
אין סיכוי. -ואפילו לא הייתי חייב להכריח אותה.
על מה לעזאזל הוא מדבר? -כלום. תתעלם ממנו. הוא אפס.
יודעים מה, תסתמו ותעזרו לי למצוא את אחותי. -נבדוק בשירותים.
אני אבדוק בכיכר. -אני אבוא איתך.
לא, לא, לא. אתה בא איתי.
אז זה המשחק שלך עכשיו? סחר בסמים?
לא, אני לא סוחר. -נמאס לי מנאום האהבה הקשוחה, ג'ר.
ברור שהוא לא משפיע עליך. -את וג'נה, עם שתיכן זה…
אנו יכולות להפסיק. לשלוח אותך לטיפול, שם תהיה חייב להתמודד עם זה.
או לגמילה, שם תשב בקבוצה ותספר לאיזה אדם זר
איך נתת לחיים שלך להתפרק…
או שתדבר איתי.
או אף אחד מהדברים האלה.
היי. -היי.
ראית את אחותי?
לא, מצטער. -אנחנו לא מוצאים אותה. היא נעלמה.
אני אפקח עין.
היי, ראיתי אותך אתמול בבית החולים.
באמת?
מה עשית שם?
ביקרתי.
ביקרת?
אתה יודע, אלנה ואני, אנחנו מכירים הרבה זמן.
ואולי אנחנו לא ביחד כרגע, אבל אני דואג לה.
ואני תמיד אדאג לה.
לא! לא, בבקשה. -את חייבת להפסיק לצרוח.
עצור. אל תפגע בי, אל תפגע בי. -אני מחזיק אותך.
תסלח לי.
היית רוצה…? -לא!
לא! בבקשה אל… -אני מחזיק אותך. אני לא אפיל אותך.
לא רע.
אכלת ארנבים לאחרונה? -תעזוב אותה.
באמת? בסדר.
לא! לא! -לא, לא, לא.
תירגעו.
מה קורה פה?
אני לא צריך שהיא תמות, אבל אולי אתה כן.
מה תקף אותך בלילה ההוא?
אני לא יודעת. חיה.
את בטוחה לגבי זה?
תחשבי. תחשבי על זה.
תחשבי ממש חזק.
מה תקף אותך?
ערפד.
מי עשה לך את זה? -אתה.
תשובה לא נכונה. סטפן. -לא.
אל תעשה את זה.
סטפן סלבטור עשה לך את זה.
סטפן סלבטור עשה לי את זה.
הוא ערפד.
מפלצת מרושעת ורצחנית.
בבקשה, דיימון, אל תעשה את זה.
לא יכולת לתקן את זה קודם.
אני לא יודע מה אתה הולך לעשות עכשיו.
אורח החיים שבחרת
הפך אותך לחלש.
כמה תכסיסי ערפד בסיסיים
זה כלום בהשוואה לכוח שיכול להיות לך.
שעכשיו אתה צריך.
אבל אתה יכול לשנות את זה.
דם אנוש נותן לך את זה.
לא.
יש לך שתי ברירות.
אתה יכול לשתות ממנה ולגרום לה לשכוח…
או לתת לה לרוץ ולצרוח "ערפד!" בכיכר העיר.
זה העניין כאן?
אתה רוצה לחשוף אותי?
לא, אני רוצה שתזכור מי אתה.
למה? בשביל מה? בשביל שאשתה דם? בשביל שאהרוג?
שאזכור שוב איך זה להיות אחים?
אתה יודע מה? תן לה ללכת.
תן לה לספר לכולם שהערפדים חזרו למיסטיק פולז.
תן להם לכבול אותי בשלשלאות.
ותן להם לתקוע לי יתד בלב.
כי לפחות אני אשתחרר ממך.
וואו. בואי, מתוקה. -לא.
זה בסדר.
מה קרה?
איפה אני?
פתחתי את התפרים שלי.
את בסדר? -בלעתי כמה כדורים, גבר.
אני בסדר.
טוב להיות בבית.
נראה לי שאישאר זמן מה.
לא תזיק לעיירה הזו קריאת השכמה קטנה, אתה לא חושב?
מה אתה זומם, דיימון?
זה משהו שאני יודע ואתה תצטרך… השלם את החסר.
תמסור כל טוב לאלנה.
היא אמרה שמצאת אותה מסתובבת.
כן.
אז… תודה.
אוף. כל כך הרבה דרמה.
שמת לב שהמסוממים הכי מחפשים תשומת לב?
כן.
תסלחו לי. היי. -היי.
ראיתן את אלנה? -נראה לי שהיא הלכה הביתה.
אני אתן לך את מספר הטלפון של אלנה ואת כתובת המייל שלה.
היא בקטע של הודעות טקסט, ואתה יכול לומר לה שאמרתי את זה.
תודה.
את בסדר?
מה קרה לך?
זו הייתה ממש גסות רוח.
אני מצטערת. תסלחו לי.
כן, היא נוטה להתחרפן. זה כאילו הקטע שלה.
ג'ר?
לא, זו אני. השוטרת הצבועה.
מה את עושה?
הפכתי לסיוט הכי גדול של עצמי.
דמות סמכותית שחייבת להפר את הפרטיות של נער בן 15.
בול.
אני רואה שמקומות המסתור לא נהיו יצירתיים יותר.
מה גרם לכל זה?
המורה להיסטוריה השמוק שלכם עשה לי ביוש רציני אתמול.
חווית מתקפת טאנר. מוכר לי.
"גלי את הבלתי אפשרי, גב' סומרס". הבנתי, תודה.
כאילו שלא ידעתי שאני מפשלת.
את לא מפשלת, דודה ג'נה.
כן, אני מפשלת. את יודעת למה?
כי אני לא היא.
היא גרמה להכול להיראות קל.
את יודעת, תיכון, נישואים, ללדת אתכם.
אני לא יכולה לעשות את זה.
אגיד או אעשה את הדבר הלא נכון
ומצבו יתדרדר וזו תהיה אשמתי.
זה בלתי אפשרי.
אלו סתם דיבורים מתוך פחד.
את קצת מפחדת, זה הכול.
כולנו מפחדים.
אני צריכה ללכת לעשות משהו.
אבל את תהיי בסדר?
סליחה. לא התכוונתי להבהיל אותך.
לא, זה בסדר.
קיוויתי שאראה אותך שוב.
אני יודע.
קצת יהיר, לא?
קצת מאוד.
היי.
תרצי להיכנס?
האמת שכוכב השביט בכיוון הזה.
סליחה שהופעתי פתאום.
במיוחד אחרי השיחה קודם.
לא, לא. אני שמח שאת כאן.
המקום שבו הפסקנו, זה לא מצא חן בעיניי.
אז העניין הוא, הגעתי הביתה הערב ותכננתי לעשות את מה שאני תמיד עושה.
לכתוב ביומן שלי.
כמו שאני עושה מאז שאימא שלי נתנה לי יומן בגיל עשר.
שם אני מוציאה כל מה שאני מרגישה.
הכול נכנס לספר קטן שאני מחביאה במדף השני
מאחורי פסלון מכוער במיוחד של בת ים.
אבל אז הבנתי שאני סתם אכתוב דברים שאני כנראה צריכה לומר לך.
מה היית כותבת?
הייתי כותבת,
"יומני היקר, היום שכנעתי את עצמי שזה בסדר לוותר.
לא לקחת סיכונים.
לדבוק בסטטוס קוו, בלי דרמה. עכשיו זה פשוט לא הזמן הנכון."
אבל הסיבות שלי הן לא סיבות, הן תירוצים.
אני סתם מתחבאת מהאמת.
והאמת היא ש…
אני מפחדת, סטפן.
אני מפחדת שאם ארשה לעצמי להיות מאושרת אפילו לרגע אחד,
אז העולם פשוט יתרסק ו…
אני לא יודעת אם אוכל לשרוד את זה.
את רוצה לדעת מה אני הייתי כותב?
"פגשתי נערה.
דיברנו.
זה היה אגדי.
ואז השמש זרחה ואיתה המציאות."
ובכן, זאת המציאות.