V minulých dílech jste viděli...
Více než sto let jsem žil v utajení.
Až do teď. Znám riziko, ale neměl jsem na výběr. Musel jsem ji poznat.
-Jsem Elena. -Stefan.
Já vím. Máme spolu dějepis.
Letos na jaře spadlo auto mých rodičů z mostu do jezera.
Nebudeš smutná navěky, Eleno.
-Žiju se strýčkem. -Máš sourozence?
-Nemluvím s nimi. -Ahoj, bráško.
-Damone. -Elena je Katherine tak podobná.
Kdekoli se objevíš, umírají lidi.
-Bože, to je Vicki! -Něco ji kouslo. Ztrácí hodně krve!
-Pomozte mi! -Upír.
-Ani trochu po tom netoužíš? -Přestaň!
Půjdeme rovnou po Eleně. Představ si, jak chutná její krev!
Přestaň!
Nepřibližuj se k Eleně.
Beru to jako výzvu.
-Slyšel jsi to? -Slyšel co?
Slyšela jsem hřmění.
-Žádné hřmění neslyším. -Jsi si jistý?
Protože pokud bude pršet, žádnou kometu neuvidíme.
Nebude pršet.
Poslouchej, něco jsem ti koupil.
Nechal jsem to v autě.
Ani se nehni.
-Nezmokni. -Nebude pršet.
Já to věděla.
Říkala jsem, že bude pršet!
Otevři se! Ne.
Prosím.
UPÍŘÍ DENÍKY 2. díl: Noc komety
Milý deníčku,
dnešní ráno je jiné.
Něco se změnilo. Vím to, cítím to.
Jsem vzhůru.
Poprvé po dlouhé době.
se cítím úplně a nepopiratelně vzhůru.
Výjimečně nelituji dne ještě před tím, než vůbec začal.
Vítám ho.
-Protože vím... -Protože vím...
-...že ji zase uvidím. -...že ho zase uvidím.
Poprvé po dlouhé době, se cítím dobře.
Vypadám dospěle?
Dostatečně rodičovsky?
Záleží na tom, kam máš namířeno.
Na schůzku s Jeremyho třídním.
Vlasy sepnuté, nebo rozpuštěné?
Sexy letuška.
-Panička v domácnosti. -Tak tedy sepnout.
-Dneska jsi pěkně kurážná. -Cítím se dobře.
Což je vzácné, tak jsem se rozhodla se nebránit.
Nechám se tím pohltit, popluju s proudem, chápeš.
-Kde je Jeremy? -Odešel dřív.
Musel jít do obchodu pro dřevo na ptačí budku.
Do žádného obchodu nešel, že?
-Ne. -Jo.
Tady nemáš co dělat, zlato. Návštěvní hodiny začínají v devět.
Já jen... Jak je jí?
Ztratila hodně krve.
Jo, ale bude v pořádku, ne?
Potřebuje si odpočinout. Přijď později. Pojď.
Byla objevena před 5 stoletími
a v Mystic Falls nebyla už 145 let.
Kometa bude nejjasnější
hned po setmění během zítřejších oslav.
Neruším vás?
Pane Salvatore?
Slečno Gilbertová.
Říkal jsem ti, že ji přinesu.
Na větrné hůrce od Ellise Bella.
Víš, nevěřím tomu, že nepoužila své pravé jméno.
Všechny sestry Brontëovy používaly pseudonymy. Tak se to tehdy dělalo.
Spisovatelky tehdy nebyly přijímány dobře.
Jak jsi ji sehnal?
Dědí se u nás z generace na generaci.
Mám spoustu knih.
-Můžeš si ji nechat. -To ne, já...
Ale ráda bych si ji znovu přečetla.
Slibuju, že ti ji vrátím.
Dobře.
Jsem zmatená. Jsi jasnovidec nebo senzibil?
Babča tvrdí, že jsem čarodějka.
Moji předkové byli čarodějové ze Salemu nebo tak něco.
Babča se mi to snažila vysvětlit, ale měla upito, tak jsem vypnula.
Šílená rodina, jo. Čarodějové? To si nemyslím.
Takže mi můžeš vyčarovat jméno a číslo toho kluka ze včerejška.
Já ho neviděla, to ty.
Proč jsi s ním nepromluvila?
Nevím, byla jsem opilá.
Ahoj, Tylere. Promiň, že ruším.
Jen mě zajímalo, jak se daří Vicki, když jste si teď tak blízcí.
-Je v pořádku? -Je v pohodě.
-Zmiz odsud. -Je na tom špatně?
Ví se, co ji napadlo? Uzdraví se úplně? Byla ráda, že tě vidí?
-Jaké má číslo pokoje? -Nakopu ti prdel.
Jo, to říkáš pořád, ale kdy to konečně uděláš?
Protože jsem pro přímo tady a teď.
Zmizni, Gilberte. Tohle je poslední varování.
Ne, tohle je poslední varování. Je mi zle, jak si s Vicki hraješ.
Jestli jednou jí ublížíš, přísahám bohu, že tě zabiju.
Sakra, to byla výhružka smrtí. Slyšeli jste to?
Nechají si ji tam přes noc, ale zítra by měla jít domů.
-To je dobrá zpráva. -Jo.
-Mluvil jsi s mámou? -Volal jsem jí a nechal zprávu.
Je ve Virginii se svým přítelem.
Takže uvidíme, jak dlouho jí potrvá, než se dostane domů.
-Vicki má štěstí, že je v pořádku. -Já vím.
Slyšel jsem, že se pohřešuje párek táborníků.
Neříkala, co to bylo za zvíře, které ji napadlo?
-Řekla, že to byl upír. -Cože?
Jo, v noci se vzbudila, Řekla: "Upír." A pak zase odpadla.
-No, tak to je divné. -Asi byla opilá.
Co je mezi tebou a tím novým?
Matte, rozhodně bych ti nechtěla ublížit.
Asi se vrátím do nemocnice.
Chci tam být, až se Vicki probudí, chci vědět o včerejšku pravdu.
Jasně.
Jako Jeremyho učitel jsem znepokojen.
Je teprve třetí den školy, a on už chyběl na šesti hodinách.
Pane Tannere, víte o tom, že Jeremyho a Elenini rodiče umřeli?
Před čtyřmi měsíci, velká ztráta. Autonehoda.
Na mostě Wickery, pokud si dobře pamatuji.
A vy jste s rodinou spřízněná jak? Matčina sestřička?
-Mladší sestra. Ano. -Jistě.
Na šesti hodinách? Jste si jistý? Vždyť to musí být těžké.
Ne, když jste na drogách.
Snaží se s tím takhle vyrovnat, slečno Sommersová.
Vše tomu nasvědčuje. Je náladový, odtažitý, hádá se, má kocovinu.
Mají nějaké další příbuzné?
Jsem jejich jediný opatrovník.
Nikdo jiný není?
Co přesně mi teď navrhujete?
Je to skoro nemožné, že? Vychovávat dva puberťáky.
Bylo to těžké, ale ne, není.
Špatná odpověď. Je to neuvěřitelně nemožné.
Pokud ne, neděláte to pořádně.
Vick. Vicki!
Vicki, to jsem já. Co se děje?
-Ne! Ne! -Hej. Vicki.
-Ne! Ne! -To jsem já, Vicki. Přestaň.
-Ne! Ne! -Sestro.
Napadlo tě zvíře. Z ničeho nic se objevilo a napadlo tě.
Omdlela jsi. Víc si nepamatuješ.
-Víc si nepamatuju. -Napadlo tě zvíře. Omdlela jsi.
-Víc si nepamatuješ. -Víc si nepamatuju.
Sestro! Potřebuju pomoc! Jde o mou sestru.
Vypadá v pořádku.
Mluvila jsem s babčou. Řekla mi, že kometa je znamení hrozící zkázy.
Naposled, když prolétala nad Mystic Falls, zemřelo hodně lidí.
Tolik krve a takový masakr vytvořily ohnisko paranormálních aktivit.
Jo, a potom jsi babče nalila dalšího panáka
a ona ti vykládala o ufonech.
A potom co?
-A potom nic. -Vy jste si se Stefanem povídali?
Žádná nepovedená první pusa, ani jakékoli osahávání?
-Ne, tak daleko jsme nezašli. -Ani potřesení rukou?
Eleno, jsme kamarádky. Dobře? Měla bys nám tyhle podrobnosti říkat.
-Jen jsme si povídali. -Proč ta zdrženlivost?
Tak už na něj konečně skoč! Vždyť je to lehké.
Klukovi se líbí holka, holce se líbí kluk, sex.
Hlubokomyslný.
-Kam jdeš? -Caroline má pravdu.
Je to snadný. Kdybych tady seděla dost dlouho, vymluvila bych si to
a neudělala to, co jsem si ráno naplánovala.
Koupila jsem večeři. Tacos. Měla jsem chuť na guacamole.
-Ne, to je v pohodě, díky. -Pojď i tak.
Je to záminka. Chci si promluvit.
Hej! Zpátky. Sednout.
Ještě ve škole, v prváku,
jsem dokázala sníst tolik nachos, kolik jsem vážila. Se sýrem navíc.
Byl to můj lék, kdykoliv jsem se sjela.
Ty se sjíždíš?
Dřív. Minulý čas.
Ale jo. Zbožňovala jsem to.
Cokoli, co mě dokázalo rozptýlit od života, od reality.
A fungovalo to. Aspoň na chvíli.
Nikdy to ale nevydrželo.
Neříkám, že občas nemám chuť si zase trochu odlehčit,
ale s diplomkou na krku a zvětšujícím se obvodem pasu...
-Co to...? -Konečně ses vzbudil.
Jak se cítíš?
Vypadáš líp. Měl jsem o tebe strach. Tím křikem jsi mě vyděsila.
-Počkej, o čem to mluvíš? -Ty si to nepamatuješ?
Cítím se dobře.
Dobře, dobře.
Doktor říkal, že zítra můžeš domů.
Vick, co tě v tom lese napadlo?
Nějaké zvíře.
Co jiného by to bylo?
Ahoj, jak se cítíš?
Jsem v pořádku.
Já si zajdu... Zajdu si pro kafe.
Ahoj, Jere.
Proč jsi tady?
Jen jsem chtěl vidět, jak jsi na tom.
Viděl jsi, jak se Matt tvářil? To bylo podezření.
Nechci, aby to o nás lidi zjistili, Jeremy.
-Přes to by ses měla přenést. -Tyler se o mě konečně zajímá.
Přes něj by ses taky měla přenést.
Vidíš tady snad pana Ustaraného?
Tylere? Jsi tam? Ne.
Není dobrý, aby to lidi věděli, chápeš?
Jsem starší než ty. A Matt a Elena by šíleli.
Nikdo nebude mít podezření. Proč bych tě nepřišel zkontrolovat?
Vždyť to já jsem tě našel.
-Vážně? -Jo, vynesl jsem tě z lesa.
Děkuju.
Nemáš zač.
Stefane?
Omlouvám se, že jsem sem jen tak vlezla.
Dveře byly...
otevřené.
Ty musíš být Elena.
Jsem Damon. Stefanův bratr.
-Neřekl mi, že má bratra. -No, Stefan se nerad vychloubá.
Prosím, pojď dál.
Jsem si jistý, že Stefan za chvíli dorazí.
Páni, tohle je váš obývák?
Obývací pokoj, salón, říkej tomu, jak chceš.
Na můj vkus je to trochu moc kýčovité.
Už chápu, co mého bratra tak uchvátilo.
Už je načase. Myslel jsem, že se nevzpamatuje z té poslední.
Skoro ho zničila.
-Ta poslední? -Jo. Katherine. Jeho přítelkyně?
Vy dva jste ještě nevedli ten nepříjemný rozhovor o bývalých.
Ne.
No, jsem si jist, že teď to vypluje na povrch.
Možná ti to nechtěl, aby sis myslela, že se vzpamatovává.
Všichni víme, jak pak vztahy dopadají.
Říkáš to tak, jako by byl každý vztah předurčen k zániku.
Jsem fatalista.
Ahoj, Stefane.
Eleno. Nevěděl jsem, že přijdeš.
-Já vím, měla jsem zavolat, já jenÐ -Ale prosím tě.
Tady jsi vždycky vítána, nebo ne, Stefane?
Měl bych vytáhnout rodinná fotoalba nebo domácí videa.
Ale musím tě varovat, nebyl vždycky takový fešák.
Díky, že ses zastavila, Eleno. Rád jsem tě viděl.
Jo, asi bych měla jít.
Ráda jsem tě poznala, Damone.
Potěšení je na mé straně, Eleno.
Stefane?
Skvělá holka. Má kuráž.
Ty jsi na druhou stranu vypadal dost zle.
Že by ses dnes moc namáhal?
-Nech mě hádat. Nemocnice. -Někdo po tobě musel uklidit.
A byl jsi úspěšný? Vyšla tvoje přesvědčovací schopnost?
Když se pořádně nekrmíš, žádný z těch triků nefunguje, jak by měl.
-Jak dlouho tu Elena byla? -Děláš si starosti, Stefane?
Bojíš se, že můžeme být předurčeni k opakování minulosti?
Proto si teď hraješ na "obyčejného středoškoláka"?
-Já si na nic nehraju. -Jistěže ano.
Oba víme, že nejblíž se k lidskosti dostaneš,
když ji roztrhneš a nakrmíš se na ní.
Jakou hru hraješ ty, Damone?
Asi se budeš muset nechat překvapit.
Právě se vzpamatovává z posledního vztahu a má šílené rodinné problémy.
Aspoň jde o bývalku. Počkej na rande s klukem, co má problémy s mámou.
Nebo s podváděním. Nebo amfetaminem.
Jeremy.
Jeremy, kde jsi byl?
Další historky ze školních let? Jenno, chápu to, byla si v pohodě.
To je v pohodě.
Ne, ne, ne.
Proč? Proč jsi to udělala?
Poslouchej! Přestaň chodit za školu nebo máš zaracha. Bez diskuze.
Rodičovská autorita. To se mi líbí. Dobře se vyspi.
Matte.
Matty?
NOC KOMETY MYSTIC FALLS
Dneska je Noc komety. Chcete program?
-Nezavolal, co? -Ani nenapsal.
Ani jsme si nevyměnili čísla. Nikdy jsme se k psaní nedostali.
-To je důležitý krok v každém vztahu. -Že jo?
Ale načasování je stejně špatné.
-Je snad někdy dobré? -Nejsem připravená, Bonnie.
Kdo je?
-Aspoň jsem to zkusila. -Tak tomu říkáš?
Co tím myslíš?
Já tu slyším jen důvody, proč nemůžeš.
Co tady dělá Damon? Proč přijel domů?
Jel jsem domů. Chce mi ze života udělat peklo. Aby si užil ten svůj.
Všechny nás vystavuje riziku. Ta holka v nemocnici může mluvit.
Nepromluví.
-Postaral jsem se o ni. -Jsi si jistý?
Nejsem, Zachu.
Nevím, jak dobře to bude fungovat. Nejsem silný jako Damon.
-Co se stane, když to nevyjde? -Nevím.
-Vyřídím to. -Stojí za to? Strýčku Stefane?
Ta dívka, kvůli které ses vrátil?
Vicki, co ty tady děláš?
Hádám se s Robertem kvůli směnám.
Člověk by řekl, že po potrhání zvířetem dostane den volna navíc.
-Je ti dobře? -Všechno mě bolí.
-Doktor ti přece něco dal, ne? -Nic, co by v názvu mělo "o".
Myslím, že mě prokoukli.
Tady máš, dej si pořádně do nosu.
Díky, Jere.
Takže se půjdeš později podívat na kometu?
Nepřemýšlela jsem o tom. Ale klidně se nechám přemluvit.
-Tak se za chvíli uvidíme venku. -Hej, Vick.
-Jak ti je? -Jako by ti na tom záleželo.
Na co čumíš, Gilberte?
-Ahoj, mám svíčky. -Ahoj, díky.
-Ahoj. -Ahoj.
Děkuju.
Nemáš zač.
Díky.
Ahoj.
Ta kometa už
cestuje vesmírem tisíce let.
Úplně sama.
Jo, Bonnie říká, že je poslem zla.
Já myslím, že je to jen koule ze sněhu a ledu,
uvězněná na cestě, ze které nedokáže uniknout.
A jednou za 145 let, se dostane domů.
Omlouvám se za včerejšek. Nebyl jsem sám sebou.
Zdá se, že trávíš spoustu času omluvami.
No, mám se totiž za co omlouvat.
Včera nešlo o tebe, víš?
Neřekl jsi mi, že máš bratra.
Nejsme si blízcí. Je to komplikované.
To je vždycky.
Řekl mi o tvé bývalé. O Katherine.
Co ti řekl?
Že ti zlomila srdce.
To už je opravdu dávno.
Když někoho ztratíš, nezbavíš se toho.
Vždycky ti to bude připomínat, jak snadné je být raněn.
-Eleno. -To nic, Stefane. Já to chápu.
Ani nevíš, jak moc dobře to chápu.
Komplikace s bratrem? Mám.
Komplikace s bývalým? Mám.
Moc komplikací na to, abych vůbec zvažovala randění? Mám a mám.
To je v pořádku.
Potkali jsme se, promluvili si, a bylo to impozantní,
ale potom vyšlo slunce a zamotala se do toho realita.
Takže...
Já tě znám.
To je nešťastné.
Nevím odkud, ale tvůj obličej...
Omluv mě, promiň.
-Neviděl někdo Vicki? -Ty ji stalkuješ, ty nám to řekni.
-Nemůžu ji najít. -Asi si našla někoho, s kým paří.
-Promiň, Pilule, asi tě nahradila. -"Pilule"?
-Zeptej se jeho. -Chceš to řešit teď?
-Ty dealuješ? -Tebe si nikdy nevybere.
Už si mě vybrala. Znovu a znovu a znovu.
-Jo, jasně. -Ty jsi spal s Vicki Donovanovou?
Teda, Vicki Donovanová spala s tebou?
-To není možný. -A ani jsem ji nemusel nutit.
-O čem to sakra mluví? -O ničem, ignoruj ho. Je to debil.
-Mlčte a pomozte mi najít sestru. -Podíváme se na záchod.
-Kouknu na náměstí. -Jdu s tebou.
Ne, ne, ne, ne. Ty jdeš se mnou.
Takže ty teď dealuješ?
-Nedealuju. -Je mi zle z toho domlouvání.
-Protože to nikam nevede. -Ty a Jenna, vy dvě...
Můžeme tě poslat k terapeutovi, který tě donutí to řešit.
Nebo na odvykačku, kde budeš vykládat cizím, jak sis zničil život.
Nebo můžeš mluvit se mnou.
Ani jedno se mi nelíbí.
-Ahoj. -Ahoj.
Neviděl jsi mou sestru?
-Ne, promiň. -Nemůžu ji najít. Asi se ztratila.
Podívám se po ní.
Včera jsem tě viděl v nemocnici.
Vážně?
Co jsi tam dělal?
Byl jsem na návštěvě.
Na návštěvě?
Hele, Elena a já se známe dlouho.
Možná teď nejsme spolu, ale dávám na ni pozor.
A vždycky budu.
-Ne! Ne, prosím. -Vážně bys měla přestat křičet.
-Přestaň. Neubližuj mi. -Držím tě.
Omluv mě.
-Chtěla bys...? -Ne!
-Ne. Prosím. -Mám tě. Nepustím tě.
To nebylo špatné.
-Jedl jsi králíčky? -Pusť ji.
Vážně? Dobře.
-Ne! Ne! -Ne, ne, ne.
-Klid. -Co se děje?
Nepotřebuju, aby zemřela, ale ty možná ano.
Co tě tehdy napadlo?
Nevím, zvíře.
Jsi si tím jistá?
Přemýšlej. Přemýšlej o tom.
Vážně se zamysli.
Co tě napadlo?
Upír.
-Kdo ti to udělal? -To ty!
-Špatně! -Nedělej to.
Udělal ti to Stefan Salvatore.
Udělal mi to Stefan Salvatore.
Je to upír.
Zlé, vraždící monstrum.
Prosím, Damone. Prosím, nedělej to.
Když jsi to nemohl napravit předtím,
tak opravdu nevím, co zvládneš udělat teď.
Tvoje volba životního stylu z tebe udělala slabocha.
Pár těchto upířích triků
je nic proti moci, kterou bys mohl mít.
Kterou teď potřebuješ.
Ale to můžeš změnit.
Lidská krev ti to dopřeje.
Ne!
Máš dvě možnosti.
Můžeš se nakrmit a přimět ji zapomenout,
nebo ji můžeš nechat utéct na náměstí, a křičet: "Upír!"
O to ti jde? Chceš mě prozradit?
Ne, chci, aby sis vzpomněl, kdo jsi!
Proč? Abych se krmil? Abych zabíjel?
Abych si vzpomněl, jaké je, mít zase bratra?
Víš ty co? Nech ji jít.
Ať všem řekne, že se upíři vrátili do Mystic Falls.
Ať mě svážou.
A srdcem mi proženou kolík.
Tak od tebe aspoň budu mít pokoj.
-Pojď sem, zlatíčko. -Ne.
To je v pořádku.
Co se stalo?
Kde to jsem?
Vytrhala jsem si stehy.
-Jsi v pořádku? -Vzala jsem si nějaké pilulky.
Jsem v pohodě.
Je skvělé být doma.
Asi tu chvíli zůstanu.
Městu by se hodilo menší probuzení, nemyslíš?
Co máš za lubem, Damone?
Já to vím a ty to musíš... Tečka, tečka, tečka.
Pozdravuj ode mě Elenu.
Říkala, že jsi ji našel, jak se potuluje kolem.
-Jo. -Takže, díky.
Takové drama.
Všimla sis, jak závislačky vždycky přitáhnou pozornost?
Jo.
-Promiňte, ahoj. -Ahoj.
-Neviděly jste Elenu? -Myslím, že už šla domů.
Dám ti její číslo a e-mail.
Je ujetá na textovky, a klidně jí řekni, že jsem to řekla.
Díky.
Jsi v pořádku?
Co se ti stalo?
To bylo neslušné.
Promiň, omluvte mě.
Jo, občas takhle vyletí. Má to ve zvyku.
-Jere? -Ne, to jsem já, hlídka.
-Co děláš? -Je ze mě má nejhorší noční můra.
Osoba s autoritou, která narušuje soukromí 15letého.
Bingo. Vidím, že se věci schovávají pořád na ta samá místa.
Co tě k tomu přivedlo?
Tvůj pořádně nepříjemný učitel dějepisu mě včera pěkně zostudil.
Použil Tannerovu metodu. To znám.
"Objevte nemožné, slečno Sommersová." Jasně. Dík.
Jako bych nevěděla, že mi to nejde.
-To není pravda, teto Jenno. -Ale je. A víš proč?
Protože nejsem ona.
V jejím podání vypadalo všechno jednoduše.
Však víš, střední, svatba, mít vás.
Já to nedokážu.
Řeknu, nebo udělám něco špatně
a on na tom pak bude, ještě hůř, mou vinou.
Je to nemožné.
To z tebe mluví strach.
Máš jen strach, to je celé.
Všichni ho máme.
Musím jít něco udělat.
Budeš v pořádku?
Promiň, nechtěl jsem tě vylekat.
Ne, to je v pořádku.
-Doufala jsem, že tě zase uvidím. -Já vím.
-Nafoukaný? -A pořádně.
Ahoj.
Chceš jít dál?
Kometa je vlastně tudy.
Promiň za to vtrhnutí. Obzvlášť po tom dřívějšku.
Ne, ne. Jsem rád, že jsi přišla.
Nelíbilo se mi, jak jsme to nechali.
Víš, měla jsem na dnešek v plánu to, co obvykle.
Psaní deníku.
Dělám to od té doby, co mi máma dala můj první, když mi bylo 10.
Tam se ze všeho vypíšu, ze všeho, co cítím.
Všechno to jde do té malé knížečky, kterou schovávám na druhé poličce
za vážně ošklivou keramickou soškou mořské víly.
Ale pak mi došlo, že bych jen psala to, co bych měla říct tobě.
Co bys psala?
Napsala bych:
"Milý deníčku, dnes jsem přesvědčila sama sebe, že je v pořádku se vzdát.
Neriskovat. Držet se statusu quo, žádné drama.
Protože na něj není vhodná doba."
Ale mé důvody nejsou důvody, jsou to výmluvy.
Jen se schovávám před pravdou.
A pravdou je, že...
Že se bojím, Stefane.
Bojím se, že pokud si dovolím být byť jen na chvíli šťastná,
tak se mi zhroutí celý svět.
A já nevím, jestli bych to přežila.
Chceš vědět, co bych psal já?
"Potkal jsem dívku.
Povídali jsme si.
Bylo to impozantní.
Potom ale vyšlo slunce a do všeho vtrhla realita."
Tohle je realita.
Přímo tady.
UPÍŘÍ DENÍKY