מעל מאה שנה, חייתי בסוד...
מתחבא בין הצללים... לבד בעולם...
עד עכשיו...
אני ערפד...
וזה הסיפור שלי.
שעה נסיעה כדי לשמוע את החרא הזה.
את יודעת, זו אפילו לא הייתה להקה. בחור עם גיטרה. שעה כיוון.
הוא לא היה גרוע. -הוא נשמע כמו ג'יימס בלאנט.
מה לא בסדר עם זה?
יש לנו ג'יימס בלאנט. אחד זה מספיק.
אז למה באת? -כי אני אוהב אותך.
יפה מאוד.
מה נסגר עם הערפל? -הוא יתבהר עוד רגע.
תיזהר!
את בסדר? -אלוהים, הרגע דרסנו מישהו.
תתקשרי לעזרה.
קדימה.
בבקשה תהיה בחיים.
הו, אלוהים.
אין קליטה.
דארן?
לא הייתי צריך לחזור הביתה.
אני יודע מה הסיכון.
אבל לא הייתה לי ברירה.
אני חייב להכיר אותה.
יומני היקר, היום הזה יהיה שונה.
הוא חייב להיות.
אני אחייך, וזה יהיה אמין.
החיוך שלי יגיד:
"אני בסדר, תודה.
כן, אני מרגישה הרבה יותר טוב."
אני לא אהיה יותר הילדה הקטנה והעצובה שאיבדה את הורייה.
אני אתחיל מחדש, אהיה מישהי חדשה.
זו הדרך היחידה שאצליח לעבור את זה.
אני יכולה להכין טוסט.
הקפה הוא העיקר, דודה ג'נה.
יש קפה?
היום הראשון שלכם בבית הספר, ואני לגמרי לא מוכנה.
כסף לארוחת צוהריים? -אני בסדר.
משהו אחר? עיפרון מספר שתיים?
מה אני מפספסת?
אין לך פרזנטציה גדולה היום?
אני נפגשת עם יועץ התזה שלי ב... עכשיו.
לעזאזל. -אז לכי, נהיה בסדר.
אתה בסדר?
אל תתחילי.
אז, סבתא אומרת לי שאני מדיום.
האבות הקדמונים שלנו מסיילם, מכשפות וכול זה.
אני יודעת, פסיכי. אבל היא לא מפסיקה לדבר על זה.
וחשבתי, "שימו את האישה בבית אבות כבר".
אבל אז התחלתי לחשוב, חזיתי את אובמה, וחזיתי את הית' לדג'ר.
ואני עדיין חושבת שפלורידה תיפרד מהיבשת, ותהפוך לאי נופש קטן.
אלנה, תחזרי למכונית.
עשיתי את זה שוב, נכון? אני מצטערת, בוני.
בדיוק סיפרת... -שאני מדיום עכשיו.
נכון, אוקיי, אז תחזי משהו לגביי.
אני רואה...
מה זה היה?
הו, אלוהים.
אלנה, את בסדר? -זה בסדר. אני בסדר.
זו הייתה ציפור או משהו, היא באה משום מקום.
באמת, אני לא יכולה לפחד ממכוניות לשארית חיי.
אני חוזה שהשנה הזו תהיה מדהימה.
ואני חוזה שהזמנים האפלים והעצובים נגמרו.
ואת תהיי יותר ממאושרת.
מחסור גדול בגברים.
תראי את וילון המקלחת על קלי ביץ'.
היא נראית שווה. מותר להגיד "אסון מהלך"?
לא, זה נגמר.
למצוא גבר, להמציא ביטוי. שנה עמוסה.
הוא שונא אותי.
זו לא שנאה. זה, "זרקת אותי, ואני מגניב מכדי להראות את זה
אבל בסתר, אני שומע את הלהיטים של אייר סופליי."
אלנה.
מה שלומך? כל כך טוב לראות אותך.
מה שלומה? היא בסדר?
קרוליין, אני ממש פה.
ואני בסדר, תודה.
באמת? -כן, הרבה יותר טוב.
הו, מסכנה שלי. -אוקיי, קרוליין.
אוקיי, נתראה מאוחר יותר? -אוקיי, כן.
ביי.
אין תגובה. אני לא אגיד כלום.
אל תקחי יותר משניים בהפרש של שש שעות.
היי, ויק, ידעתי שאמצא אותך פה עם המסוממים.
היי.
פיט ונץ התקשר, הוא רוצה את הלק שלו חזרה. -פיט ונץ?
קצת מיושן, לא? מעריץ של קרסון דיילי?
טיי, תהיה נחמד. זה האח הקטן של אלנה.
אני יודע מי הוא. אני עדיין אכסח אותו.
חכי רגע, מי זה?
כול מה שאני רואה זה גב.
זה גב לוהט.
התיק האישי שלך לא מלא.
חסרים לך מסמכי חיסונים, ואנחנו מתעקשים על תמלילים.
בבקשה, תסתכלי שוב.
אני בטוח שכול מה שאת צריכה נמצא שם.
אתה צודק.
הינה זה.
אני מרגישה סיאטל, והוא מנגן בגיטרה.
את באמת ממשיכה עם עניין המדיום הזה?
פחות או יותר. -ג'רמי, מנה טובה, גבר.
אני מיד אחזור.
בבקשה תהיה חתיך.
וואו. הדלת הבאה, בחורה.
נהדר, זה היום הראשון של בית הספר ואתה מסטול.
לא, אני לא. -איפה זה?
זה עלייך? -תפסיקי. את צריכה להירגע, בסדר?
להירגע? מה זה דיבור של סטלנים?
אחי, אתה כזה מגניב. -תפסיקי.
אין עלי שום דבר, את משוגעת? -לא ראית אותי משוגעת, ג'רמי.
הבלגתי לך על הקיץ.
אבל סיימתי לראות אותך הורס את עצמך.
לא, אתה יודע מה? קדימה, תמשיך ככה.
אבל רק שתדע, אני אהיה שם להרוס לך את הסטלה בכל פעם, הבנת?
ג'רמי, אני יודעת מי אתה, וזה לא האדם הזה.
אז אל תהיה האדם הזה.
אני לא צריך את זה.
תודה. -בבקשה.
אה... תסלחי לי.
אממ...
אלו שירותי הגברים?
כן... אני רק...
אני רק...
זה סיפור ארוך.
רק...
תודה.
ברגע שהמדינה שלנו, וירג'יניה, הצטרפה לקונפדרציה ב-1861,
היא יצרה מתח אדיר בין המדינות.
אנשים בווירג'יניה הצפונית חשבו אחרת
מאלו שבדרום השמרני.
ואז וירג'יניה חילקה...
יומני היקר, שרדתי את היום.
בטח אמרתי, "אני בסדר, תודה" לפחות 37 פעמים.
ולא התכוונתי לזה פעם אחת.
אבל אף אחד לא שם לב.
כשמישהו שואל, "מה שלומך"? הוא לא באמת רוצה תשובה.
אוקיי... היי, ציפור.
זה לא מלחיץ או משהו.
קישטה.
זה מה שחשבתי.
את בסדר?
עקבת אחרי?
לא, אני רק... ראיתי אותך נופלת.
ובמקרה פשוט הסתובבת לך בבית קברות.
אני מבקר. יש לי... משפחה פה.
וואו, חוסר טקט.
אני מצטערת.
זה הערפל, הוא מערפל אותי.
והייתה שם איזו ציפור,
והכול הרגיש מאוד היצ'קוק לשנייה.
זה הסרט על הציפור, נכון? ההיצ'קוק?
אני אלנה.
אני סטפן.
אני יודעת. אנחנו לומדים היסטוריה יחד.
ואנגלית וצרפתית.
נכון.
תודה.
טבעת יפה.
זו טבעת משפחתית. כן. אני די תקוע איתה.
זה מוזר, נכון? -לא.
כלומר, יש טבעות ויש את זה.
נפצעת?
אני לא יודעת.
תראה את זה.
זה לא נראה טוב.
אתה בסדר?
כדאי שתלכי.
תטפלי בזה. -באמת, זה כלום.
איבדתי שליטה היום.
כול מה ששמרתי קבור בפנים עלה אל פני השטח.
אני פשוט לא מסוגל לעמוד בפניה.
היי. -עובדת.
תודה, ויק. -אתה צריך עוד מילוי?
אני אשמח.
בבקשה תגיד לי שאתה לא שוכב עם אחותי.
אני לא שוכב עם אחותך.
אתה כזה מניאק.
מה הקטע שלך?
בקיץ את מתנהגת בדרך אחת, וכשביה"ס מתחיל, אין עם מי לדבר.
אני מאוד מעריכה את התרופות,
אבל אולי תפסיק לעקוב אחרי כמו כלבלב אבוד.
מתי לאחרונה שכבת עם כלבלב?
שקט. לא בא לי לספר לכולם שחיללתי את אחיה הקטן של אלנה.
וחיללת וחיללת.
שכבנו כמה פעמים כשהיינו מסוממים. זה נגמר.
אתה חייב לשחרר לפני שתהרוס לי ולטיילר.
בחייך, הבחור ממש מניאק.
הוא רק רוצה אותך רק בגלל התחת שלך.
כן? ולמה אתה רוצה אותי?
קוראים לו סטפן סלבטור.
הוא גר עם דוד שלו בפנסיון סלבטור הישן.
הוא לא גר פה מאז שהיה ילד. משפחה צבאית, אז הם עברו הרבה מקומות.
הוא מזל תאומים, והצבע האהוב עליו הוא כחול.
גילית את כול זה ביום אחד?
גיליתי את כל זה בין השיעור השלישי לרביעי.
אנחנו מתכננים חתונה ביוני.
אני נפגשת עם בוני בגריל. -תהני.
חכי. יש לי את זה.
אל תחזרי מאוחר, מחר בית ספר.
כל הכבוד, דודה ג'נה.
סליחה, בדיוק עמדתי לדפוק.
רציתי להתנצל על זה שנעלמתי מוקדם יותר.
אני יודע שזה היה מוזר.
אל דאגה.
אני מבינה את זה. דם עושה לך בחילה.
משהו כזה.
מה שלום הרגל שלך?
היא בסדר. רק שריטה, בקושי.
איך ידעת איפה אני גרה?
זו עיירה קטנה. שאלתי את האדם הראשון שראיתי.
חשבתי שאולי תרצי את זה בחזרה.
בטח הפלתי אותו. אני...
תודה.
אל תדאגי, לא קראתי אותו.
לא?
למה לא? רוב האנשים היו קוראים.
לא הייתי רוצה שמישהו יקרא את שלי.
אתה כותב יומן?
כן, אם אני לא כותב, אני שוכח.
זיכרונות הם דבר חשוב מדי.
כן.
אני אלך...
אתה לא צריך להישאר בחוץ.
אני בסדר.
סליחה, התכוונת לצאת?
כן, אני פוגשת חברה.
אתה רוצה לבוא?
מה שלום אלנה?
אימא ואבא שלה מתו. מה אתה חושב?
היא מציגה פנים יפות, אבל עברו רק ארבעה חודשים.
היא אמרה עלי משהו? -לא.
אני לא נכנסת ביניכם. תתקשר אליה.
מוזר לי להתקשר אליה, היא נפרדה ממני.
תן לזה עוד זמן, מאט.
כן, עוד זמן.
היי, אני מאט. נעים להכיר אותך. -היי, סטפן.
היי. -היי.
אז, נולדת במיסטיק פולס? -כן.
עברתי מפה כשהייתי צעיר.
הורים?
ההורים שלי נפטרו.
אני מצטערת.
יש לך אחים?
לא שאני מדבר איתם.
אני חי עם דוד שלי.
אז, סטפן, אם אתה חדש, אז אתה לא יודע על המסיבה מחר.
זו מסיבת חזרה ללימודים במפלים.
את הולכת? -ברור שהיא הולכת.
הבטחת.
זו הייתה מתקפה של בעל חיים.
אל תגיד את זה. אני מכיר את המשחק.
אתה קורע אותם מספיק שיחשבו שזו חיה.
אמרת שאתה שולט בזה. -אני שולט.
בבקשה, דוד סטפן, מיסטיק פולס היא מקום אחר עכשיו.
היה פה שקט במשך שנים.
אבל יש אנשים שעדיין זוכרים.
וזה שאתה פה...
זה יעלה נשכחות. -זו לא הכוונה שלי.
למה חזרת עכשיו, אחרי כל הזמן הזה?
אני לא חייב להסביר את עצמי.
אני יודע שאתה לא יכול לשנות את מה שאתה.
אבל אתה לא שייך לפה יותר.
לאן אני שייך?
אני לא יכול להגיד לך מה לעשות.
אבל החזרה לפה הייתה טעות.
קרב נחל ווילו התרחש בסוף המלחמה
במיסטיק פולס שלנו.
כמה הרוגים היו בקרב הזה?
גברת בנט?
הרבה?
אני לא בטוחה, אבל הרבה.
חמוד הופך לטיפשי ברגע, גברת בנט.
מר דונובן.
תרצה לנצל את ההזדמנות הזו להתגבר על הסטריאוטיפ הספורטאי שלך?
זה בסדר, מר טאנר. אני בסדר איתו.
אלנה?
בטח תוכלי לספר לנו על אחד האירועים המשמעותיים בהיסטוריה של העיר.
מצטערת, אני לא יודעת.
הייתי מוכן להיות רחמן מסיבות ברורות, אלנה.
אבל התירוצים האישיים נגמרו בסוף חופשת הקיץ.
היו 346 הרוגים, אלא אם אתה סופר את האזרחים המקומיים.
זה נכון, מר...?
סלבטור. -סלבטור.
יש לך קשר למתיישבים המקוריים פה במיסטיק פולס?
רחוק. -ובכן, יפה מאוד.
מלבד, שכמובן, לא היו הרוגים אזרחיים בקרב הזה.
בעצם, היו 27, אדוני.
חיילי הקונפדרציה ירו על הכנסייה, הם האמינו שיש בה נשק.
והם טעו. זה היה לילה של אובדן גדול.
ארכיון המייסדים נמצא באולם האזרח אם תרצה לרענן את העובדות שלך...
מר טאנר.
למי את מחכה? מי הדייט שלך?
מה זאת אומרת, מעולם לא שכבנו?
מחפשת?
רואים אותי כמודל לחיקוי. אני חייבת לשמש דוגמא טובה.
פשוט תודי בזה, אלנה.
בסדר, אז הוא קצת יפה.
המבט שלו לקוח מספרי רומנטיקה.
"סטפן הביט עמוק לתוך עיניה, חדר לתוך נשמתה"
היי, הצלחת להגיע.
כן. -בוא נביא לך משקה.
אני... -הו, קדימה.
איפה הוא? -אני לא יודעת.
תגידי לי את, את המדיום מבין שתינו.
נכון, שכחתי.
אז תני לי רגע. סבתא אומרת שאני צריכה להתרכז.
רגע. את צריכה כדור בדולח.
מה? -זה היה מוזר?
כשנגעתי בך, ראיתי עורב.
מה? -עורב.
היה ערפל, ואיש.
אני שיכורה. זה האלכוהול. אין בזה שום דבר על טבעי.
כן? אוקיי. אלך למלא את הכוס.
בסדר.
בוני?
היי.
עשיתי את זה שוב, נכון?
כן. -אני מצטער.
את נסערת לגבי משהו.
לא, זה פשוט בוני, היא...
אתה יודע מה? לא משנה.
אתה כאן.
אני כאן.
אתה יודע, כל העיירה מדברת עליך.
באמת? -כן.
בחור חדש ומסתורי, ברור.
טוב, גם לך יש את הקטע המסתורי.
סובלת ועצובה.
מה גורם לך לחשוב שאני עצובה?
נפגשנו בבית קברות.
נכון.
לא, טכנית, נפגשנו בשירותי הגברים.
אתה לא רוצה לדעת.
זו לא בדיוק שיחת חולין למסיבה.
אף פעם לא הייתי טוב במיוחד בשיחות חולין.
באביב האחרון...
המכונית של ההורים שלי נפלה מגשר אל האגם.
ואני הייתי במושב האחורי, ושרדתי...
אבל הם לא.
אז זה הסיפור שלי.
את לא תהיי עצובה לנצח, אלנה.
לא, טיי, אני לא שוכבת איתך כשיש עץ מאחוריי.
קדימה, זה יהיה לוהט. -למי?
לא, זה לא יקרה.
לא פה, לא ככה.
לא. אמרתי לא.
אמרתי לא! זה כואב!
היי, תעזוב אותה.
אתה מתחיל לעלות לי על העצבים.
לך, טיילר. תתרחק ממני, לעזאזל. -וואו.
ויקי דונובן אומרת לא. זו פעם ראשונה.
לא הייתי צריכה את עזרתך. -נראה שכן.
הוא היה שיכור. -אני שיכור.
אני כופה את עצמי עלייך? -אתה גרוע יותר.
אתה רוצה לדבר איתי, להכיר אותי,
לראות לתוך הנשמה שלי, ולדפוק, לדפוק, לדפוק, עד שתסיים איתי.
זה מה שאת חושבת? -זה מה שאני יודעת.
אני מחבב את בוני, היא נראית חברה טובה. -החברה הכי טובה בעולם.
נראה שמאט לא מצליח להוריד ממך את העיניים.
מאט הוא חבר הילדות הזה, שאתם מתחילים לצאת...
כי אתם חייבים את זה לעצמכם, לבדוק אם תוכלו להיות יותר מזה.
ו...?
ואז ההורים שלי מתו.
והכול השתנה.
בכל מקרה, מאט ואני יחד, פשוט היינו...
אני לא יודעת, זה לא היה...
זה לא היה...
עם תשוקה.
לא.
לא, זה לא היה עם תשוקה.
היי, אתה בסדר?
העניים שלך, הן...
כן. לא, זה כלום.
את צמאה? אני אביא לנו משקה.
ג'רמי?
זה אתה?
ג'רמי?
את מחפשת מישהו?
היי.
כשנפרדת ממני, אמרת שזה כי את צריכה קצת זמן לבד.
את לא נראית לי כל כך בודדה.
מאט, אתה לא מבין, זה...
זה בסדר, אלנה. תעשי מה שאת צריכה לעשות.
אני רק רוצה שתדעי שאני עדיין מאמין בנו.
ואני לא מוותר על זה.
מאט.
היי, הנה אתה.
היית במפלים כבר? כי הם ממש מגניבים בלילה.
ואני יכולה להראות לך אם תרצה.
אני חושב ששתית יותר מדי. -ברור.
אז... -קרוליין.
את ואני, זה לא יקרה.
אני מצטער.
תהיתי מי חטף אותך, אבל עכשיו אני יודעת.
היא ככה עם כל הבחורים?
לא, אתה בשר טרי.
היא תתרחק בסופו של דבר.
אלוהים, אתה בטח צוחק עלי. -מה קרה?
אח שלי. -השיכור?
זה הוא. תסלח לי.
צריכה עזרה? -תאמין לי, אתה לא תרצה לראות את זה.
ג'רמי.
ג'רמי, לאן אתה הולך לעזאזל? -אני לא רוצה לשמוע את זה.
ויקי? לא.
הו, אלוהים, זו ויקי. -הו, אלוהים.
לא.
שמישהו יעזור!
ויקי? ויקי, מה לעזאזל?
מה קרה? -תתקשרו לאמבולנס.
כולם להתרחק. תנו לה מרחב. -זה הצוואר שלה.
משהו נשך אותה, היא מאבדת הרבה דם.
ויקי, קדימה, תפתחי את העיניים. תסתכלי עלי.
מה קורה?
מישהו אחר תקף הלילה, זאק, וזה לא היה אני.
דיימון.
שלום, אחי.
העורב קצת מוגזם, אתה לא חושב?
חכה שתראה מה אני יכול לעשות עם הערפל.
מתי הגעת הנה?
טוב, לא יכולתי לפספס את היום הראשון שלך בבית הספר.
השיער שלך שונה, אני אוהב את זה.
עברו 15 שנה, דיימון.
תודה לאל. לא יכולתי לסבול עוד יום בשנות ה-90.
מראה הגראנג' הנוראי הזה...
לא התאים לך.
תזכור, סטפן, כדאי להתרחק מטרנדים אופנתיים.
למה אתה פה?
התגעגתי לאחי הקטן. -אתה שונא ערים קטנות.
זה משעמם. אין לך מה לעשות.
הצלחתי למצוא תעסוקה.
השארת את הבחורה הזו בחיים הלילה.
זה מאוד מגושם מצדך.
זו יכולה להיות בעיה...
בשבילך.
למה אתה פה עכשיו?
אני יכול לשאול אותך את אותה השאלה.
לעומת זאת, אני בטוח לגמרי
שתשובתך יכולה להסתכם במילה אחת קטנה,
אלנה.
אוקיי.
היי, אנחנו הולכים להביא קפה ולחכות לחדשות.
אני לוקחת את ג'רמי הביתה.
אלנה, אין מצב שאני מדיום.
אני יודעת את זה.
אבל מה שראיתי, או מה שאני חושבת שראיתי...
יש לי הרגשה כזו...
בוני, מה?
שזו רק ההתחלה.
היא היממה אותי.
אלנה.
היא נראית בדיוק כמו קתרין.
זה עובד, סטפן? להיות בסביבתה? להיות בעולמה?
זה גורם לך להרגיש חי? -היא לא קתרין.
טוב, בוא נקווה שלא. שנינו יודעים איך זה נגמר.
ספר לי, מתי הייתה הפעם האחרונה שאכלת משהו חזק יותר מסנאי?
אני יודע מה אתה עושה, דיימון.
כן? אתה לא משתוקק קצת?
תפסיק. -בוא נעשה את זה יחד.
ראיתי בחוץ כמה בחורות. או שאולי, בוא ניגש לעניין.
בוא נלך ישר על אלנה.
תפסיק! -תדמיין איזה טעם יש לדם שלה.
אני יכול.
אמרתי תפסיק!
זה היה מרשים.
אני נותן לזה שש. חסר לך קצת סגנון, אבל לשמחתי הופתעתי.
מצויין עם כל העניין...
עם הפנים. זה היה טוב.
הכול שעשוע בעינך, דיימון, נכון?
אבל לאן שאתה הולך, אנשים מתים.
זה מתבקש. -לא כאן.
אני לא ארשה את זה.
אני אקח את זה כהזמנה. -דיימון, בבקשה.
אחרי כל השנים האלו, אי אפשר פשוט להניח לזה?
הבטחתי לך נצח של ייסורים, אז אני רק מקיים את הבטחתי.
רק תתרחק מאלנה.
איפה הטבעת שלך?
הו, כן, השמש זורחת עוד כמה שעות...
ופוף, מאפר באת ולאפר תשוב.
תירגע.
היא ממש פה.
אתה כבר צריך לדעת שאתה לא יותר חזק ממני.
הפסדת בקרב הזה כשהפסקת ליזון מאנשים.
לא הייתי מנסה את זה שוב.
אני חושב שהערנו את זאק.
סליחה, זאק.
אתה בסדר?
התקשרתי לג'נה, היא בדרך.
האנשים האלו במדים?
בפעם האחרונה שבדקתי הם המשטרה.
אנשים יפסיקו לוותר לך, ג'ר.
לא אכפת להם יותר.
הם לא זוכרים שההורים שלנו מתים.
יש להם את החיים שלהם להתמודד איתם.
שאר העולם המשיך הלאה.
אתה צריך לנסות גם.
ראיתי אותך בבית הקברות, כותבת ביומן שלך.
ככה את ממשיכה הלאה?
אימא ואבא לא היו רוצים את זה.
את פיכחת כבר?
לא.
תמשיכי לשתות. אני צריכה לקחת אותך הביתה. ולקחת אותי הביתה.
למה הוא לא רצה אותי?
איך זה שהבחורים שאני רוצה לעולם לא רוצים אותי?
אני לא מתקרבת לזה. -אני לא ראויה.
אני תמיד אומרת את הדבר הלא נכון.
ואלנה תמיד אומרת את הדבר הנכון.
היא אפילו לא מנסה.
הוא פשוט בחר אותה. היא תמיד זו שכולם בוחרים...
להכול.
ואני מנסה כל כך הרבה...
ואני אף פעם לא האחת ש...
זו לא תחרות, קרוליין.
כן, זו כן.
היי.
היי. זה בסדר.
את תהיי בסדר. -מאט...
אל תנסי לדבר, טוב? את בסדר.
ערפד.
יומני היקר...
לא יכולתי לטעות יותר מזה...
חשבתי שאוכל לחייך ולהנהן את דרכי הלאה.
להעמיד פנים שהכול יהיה בסדר.
הייתה לי תוכנית.
רציתי לשנות את מי שהייתי.
ליצור חיים עם מישהי חדשה.
מישהי בלי העבר.
בלי הכאב.
מישהו חי. -מישהי חיה.
אבל זה לא כזה קל.
הדברים הרעים נשארים איתך.
הם עוקבים אחריך.
אי אפשר לברוח מהם...
לא משנה כמה נרצה...
כל מה שאפשר לעשות זה להיות מוכנים לטוב.
כדי שכשהוא יגיע, נזמין אותו להיכנס... כי אנחנו צריכים אותו.
אני צריכה אותו.
אני יודע שמאוחר...
אבל הייתי צריך לדעת שאת בסדר.
אתה יודע, במשך חודשים זה כל מה שכולם תהו לגבי...
אם אהיה בסדר.
מה את אומרת להם?
שאני אהיה בסדר.
ואת מתכוונת לזה?
תשאל אותי מחר.
חם יותר בתוך הבית. נוכל לדבר.
אתה רוצה להיכנס?
כן. ה להיכנס?