Více než sto let jsem žil v utajení.
Schovával jsem se ve stínech, byl na světě sám.
Až do teď.
Jsem upír.
A toto je můj příběh.
Hodina cesty kvůli takové hrůze.
Vždyť to ani nebyla kapela, jen týpek s kytarou. Hodinu tam a zpět.
Nebyl tak špatný. Zněl jako James Blunt.
Jednoho Jamese Blunta už máme a to asi stačí.
-Tak proč jsi šel? -Protože tě miluju.
Dobrá odpověď.
Kde se tu vzala ta mlha? Za chvíli bude pryč.
Pozor!
-Jsi v pořádku? -Někoho jsme srazili! Proboha!
Zavolej pomoc.
No tak!
Prosím, buď živý.
Bože.
Není tady signál!
Darrene!
Darrene?
UPÍŘÍ DENÍKY 1. díl: Pilot
Neměl jsem se vracet domů.
Je to riskantní.
Ale neměl jsem na vybranou.
Musím ji poznat.
Milý deníčku, dnešek bude jiný.
Musí být.
Budu se usmívat a bude to vypadat věrohodně.
Můj úsměv bude říkat:
"Mám se dobře, děkuju."
"Ano, cítím se mnohem líp."
Už nebudu ta smutná holka, která přišla o rodiče.
Začnu znovu, budu někdo jiný.
Jedině tak to zvládnu
Toasty, můžu udělat toasty.
-Stačí kafe, teto Jenno. -Máme kafe?
Váš první školní den a já jsem úplně nepřipravená.
-Peníze na oběd? -Mám, dík.
Něco jiného? Dvojku tužku? Na co jsem zapomněla?
Nemáš dneska náhodou prezentaci?
Mám schůzku s profesorem kvůli diplomce... teď.
-Kruci! -Tak běž, my to zvládneme.
Jsi v pořádku?
Nezačínej.
Babča mi říkala, že jsem jasnovidka.
Naši předci byli ze Salemu, čarodějnice a tak.
Šílený, já vím, ale pořád o tom mluví.
Říkám si: "Ať už ji konečně dají do domova!"
Přemýšlela jsem, předpověděla jsem Obamu a Heatha Ledgera.
A pořád myslím, že se Florida odlomí a bude z ní spousta ostrůvků.
Eleno! Vrať se do auta.
Zase jsem to udělala, že? Promiň, Bonnie.
-Říkala jsi, že... -Že jsem teď jasnovidka.
Dobře, tak něco předpověz o mně.
Vidím...
Co to bylo?
Bože.
-Eleno, jsi v pohodě? -Dobrý, je mi dobře.
Byl to pták nebo tak něco. Objevil se z ničeho nic.
Vážně, nemůžu vyšilovat z aut až do konce života.
Předpovídám, že tenhle rok bude super.
A já předpovídám, že smutné a temné časy skončily.
A ty budeš maximálně šťastná.
STŘEDNÍ ŠKOLA MYSTIC FALLS
Veliký nedostatek chlapů.
Podívej se na ten sprchový závěs, co má Kelly Beechová.
Vypadá jako... Ještě se říká kravka?
Ne, to už je out.
Najít si chlapa, vymyslet hlášku. To bude rušný rok.
-Nenávidí mě. -To není nenávist.
To je: "Odkopla jsi mě, nedám nic najevo,
ale potají poslouchám nejlepší hity od Air Supply."
Eleno, bože můj.
Jak se máš? Tak ráda tě vidím.
Jak je jí? Je v pohodě?
Caroline, já jsem tady.
A jsem v pohodě, díky.
-Vážně? -Jo, je to lepší.
-Ty chudinko. -Dobře, Caroline.
-Uvidíme se později? -Jasně.
Pa.
Bez komentáře. Nic neřeknu.
Neber si víc než dvě během šesti hodin.
Ahoj, Vicki, věděl jsem, že tě najdu tady u smažek.
Ahoj.
-Pete Wentz chce zpátky svůj lak. -Pete Wentz?
Fakt vtipný. Fanda Carsona Dalyho?
Tyi, buď hodnej. Je to Elenin mladší brácha.
Vím, kdo to je. Stejně mu nakopu prdel.
Počkej, kdo je tohle?
Vidím jen jeho zadek.
-A ten je sexy. -Ty dokumenty nejsou kompletní.
Chybí záznamy o očkování, a na opisech trváme.
Prosím, podívejte se znovu.
Určitě je tam všechno, co potřebujete.
Máte pravdu.
Je to tu.
Cítím, že je ze Seattlu. A že hraje na kytaru.
Chceš to hnát takhle do extrému?
-Tak nějak. -Jeremy, dobrá várka.
Hned se vrátím.
Prosím, buď kus.
Vedle, holka.
Skvělý. První den školy, a už seš sjetej.
-Nejsem. -Kde to máš?
-Máš to s sebou? -Přestaň. Klídek, jasný?
Tak klídek? Co to je? Feťácký kecy?
-Ty seš tak cool. -Přestaň.
-Nic u sebe nemám. Seš magor? -Tos ještě nic nezažil, Jeremy!
V létě jsem tě nechala, ale už se nebudu dívat, jak se ničíš.
Ne, víš co? Jen do toho, pokračuj.
Ale buď si jistý, že ti to dám pokaždé pěkně sežrat, rozumíš mi?
Jeremy, já tě znám. A tohle nejsi ty.
Tak takový nebuď.
Tohle není nutný.
-Děkuji. -Nemáte zač.
Promiň.
Tohle jsou páni?
Ano, já jen...
Jenom jsem...
To je dlouhý příběh.
Jen...
Děkuju.
Když se náš stát, Virginie, v roce 1861 přidal ke Konfederaci,
vyvolalo to v celém státě velké napětí.
Lidé ze severozápadní Virginie měli jiný názor
než ti z tradičnějšího jihu.
Virginie se rozdělila...
TEN KOCOUR NA TEBE ZÍRÁ.
HŘBITOV MYSTIC FALLS, ZALOŽEN 1792
Milý deníčku, dnešek jsem zvládla.
"Jsem v pohodě, díky," jsem musela říct nejmíň 37x.
A ani jednou jsem to nemyslela vážně.
Nikdo si toho nevšiml.
VZPOMÍNÁME: G. GILBERT M. SOMMERS GILBERTOVÁ
23. KVĚTNA 2009 MILUJÍCÍ RODIČE
Když se někdo zeptá: "Jak se máš?" odpověď je vlastně ani nezajímá.
Tak jo. Ahoj, ptáku.
To vůbec není děsivý.
To jsem si myslela.
Jsi v pořádku?
Ty mě sleduješ?
Ne, jen... jsem tě viděl spadnout.
Prostě se jen tak poflakuješ na hřbitově.
Jsem tu schválně. Mám tu rodinu.
Páni, jsem bezohledná!
Promiň.
To ta mlha. Jsem z ní popletená.
A objevil se tady ten pták.
Na chvíli to bylo jako z Hitchcocka.
Jako ten film Ptáci. Od Hitchcocka?
Jsem Elena.
Stefan.
Já vím. Máme spolu dějepis.
A angličtinu a francouzštinu.
Jo.
Díky.
Pěkný prsten.
Je rodinný. Jo, už se ho nezbavím.
-Je divný, že? -Ne, jen, že...
Prsteny jsou všelijaké, ale tenhle je jiný.
Zranila ses?
Ublížila sis?
Ani nevím.
Páni! No to snad ne!
To není hezký.
Jsi v pořádku?
Měla bys jít.
-Nechat si to ošetřit. -Vždyť to nic není.
Dneska jsem se neovládl.
To, co jsem hluboko pohřbil, vyplulo na povrch.
Prostě jí nedokážu odolat.
-Čau. -Pracuju.
-Díky, Vick. -Nechceš ještě jednu?
Moc rád.
Prosím, řekni mi, že nebalíš moji ségru.
Nebalím tvou ségru.
-Ty seš fakt debil. -Co blbneš?
V létě ses chovala jinak a najednou tě nezajímám.
Děkuju za ty prášky,
ale nemůžeš za mnou běhat jak ztracený štěně.
-Kdy jsi měla sex se štěnětem? -Buď zticha.
Nemusí všichni vědět, že jsem odpanila Elenina bráchu.
Jo, hned několikrát.
Párkrát jsme na to hupsli pod vlivem. Je konec.
Nech toho, než to pokazíš mezi mnou a Tylerem.
No tak, ten kluk je totální debil.
Líbí se mu jen tvůj zadek.
Jo? A proč jdeš po mně ty?
Jmenuje se Stefan Salvatore.
Bydlí se svým strejdou v jejich starém penzionu.
Naposled tu byl, když byl ještě malý. Vojenská rodina, hodně se stěhovali.
Je blíženec, a jeho nejoblíbenější barva je modrá.
To všechno jsi zjistila za jeden den?
To jsem stihla mezi třetí a čtvrtou hodinou.
Svatba bude v červnu.
-Jdu za Bonnie do Grillu. -Užij si to.
Počkat, vím co.
Nebuď tam dlouho. Zítra je škola.
Výborně, teto Jenno.
Promiň, zrovna jsem chtěl zaklepat.
Chtěl jsem se omluvit za to, jak jsem se vypařil.
Vím, že to bylo divné.
To nic.
Chápu. Z krve je ti na nic.
Jo, tak nějak.
Co tvoje noha?
V pořádku. Jen malá odřenina.
Jak jsi věděl, kde bydlím?
Tohle je malé město. Řekl mi to první člověk, kterého jsem potkal.
Tohle asi budeš chtít zpátky.
Musel mi vypadnout. Já...
Díky.
Neboj. Nečetl jsem ho.
Ne? Proč ne? Většina lidí by to udělala.
No, nechtěl bych, aby někdo četl můj.
-Píšeš si deník? -Kdyby ne, všechno bych zapomněl.
Vzpomínky jsou důležité.
Jo.
Jen si ho...
Nemusíš čekat venku.
To je dobrý.
Promiň, někam jsi šla?
Jo, jdu za kamarádkou.
Chceš jít se mnou?
Jak se daří Eleně?
Umřeli jí rodiče. Jak bys řekl?
Tváří se jakoby nic. Ale jsou to teprve čtyři měsíce.
-Mluvila o mně? -To ne.
Nebudu vám dělat prostředníka. Zavolej jí sám.
Je divné jí volat. Rozešla se se mnou.
Dej tomu čas, Matte.
Víc času, jo?
-Ahoj, jsem Matt. Moc mě těší. -Ahoj, Stefan.
-Čau. -Ahoj.
Ty ses narodil v Mystic Falls?
-Jo. Odstěhoval jsem se jako kluk. -Rodiče?
Rodiče zemřeli.
To mě mrzí.
Máš sourozence?
Nemluvím s nimi.
Žiju se strýčkem.
Stefane, když jsi tu nový, nevíš o zítřejší party.
Je to taková oslava začátku školy u vodopádu.
-Ty půjdeš? -Jasně, že jo.
Něco jsi slíbil!
NALEZENA TĚLA ZOHAVENÁ ZVÍŘETEM
Byl to útok zvířete.
Nelži. Já vím, jak to chodí.
Když je dost potrháte, vždycky budou podezírat zvíře.
-Říkal jsi, že to máš pod kontrolou. -To mám.
Prosím, strýčku Stefane, Mystic Falls je teď jiné.
Roky byl klid. Ale jsou tu lidé, kteří si to pamatují.
A to, že jsi tady,
-věci ještě víc rozvíří. -To není můj záměr.
Proč ses vrátil po takové době, proč teď?
Nemusím ti nic vysvětlovat.
Vím, že nemůžeš změnit to, co jsi.
Ale už sem nepatříš.
Kam tedy patřím?
Nemůžu ti říkat, co máš dělat.
Ale vrátit se sem byla chyba.
KATHERINE
1864.
Bitva o Willow Creek se odehrála na samém konci války
tady v Mystic Falls.
Kolik obětí si tato bitva vyžádala?
Slečno Bennettová?
Hodně?
Nejsem si jistá. Ale fakt hodně.
Roztomilost se může změnit v hloupost, slečno.
Pane Donovane.
Chtěl byste se takhle vymanit ze škatulky prostého sportovce?
To je dobrý, pane Tannere. Mně to nevadí.
Eleno? Vy nás určitě poučíte o jedné z nejdůležitějších místních událostí?
Je mi líto. Nevím to.
Minulý rok jsem k vám byl shovívavý, Eleno.
To ale s letními prázdninami skončilo.
Padlo 346 lidí, pokud nepočítáte místní civilisty.
Správně. Pane...?
-Salvatore. -Salvatore.
Měl jste nějaké příbuzné mezi původními osadníky Mystic Falls?
-Jen vzdálené. -Výborně.
Až na to, že v té bitvě nepadli žádní civilisté.
Ve skutečnosti jich bylo 27, pane.
Vojáci Konfederace zaútočili na kostel, ve kterém měly být zbraně.
Zbraně tam nebyly. Té noci zemřelo mnoho lidí.
Archivní materiály jsou na radnici, kdybyste si chtěl ověřit fakta,
pane Tannere.
Na koho čekáš? S kým máš rande?
-Tys to ještě nedělala? -Hledáš?
Lidi ke mně vzhlížejí. Musím jít příkladem.
Prostě to uznej, Eleno.
Tak jo, je docela hezký.
Má pohled jako hrdina z románu.
"Stefan se jí zahleděl hluboko do očí, pohlédl jí až do duše."
Ahoj. Tys přišel!
-No jo. -Napiješ se?
-No, já... -Ale no tak.
-Tak, kde je? -Nevím.
To mi řekni ty. Jsi jasnovidec.
No jo, zapomněla jsem.
Dej mi vteřinku. Podle babči se musím soustředit.
Počkej, potřebuješ křišťálovou kouli.
-Co? -To bylo divný.
Když jsem se tě dotkla, viděla jsem vránu.
-Cože? -Vránu.
Byla tam mlha, a muž.
Jsem opilá. To je tím pitím. Na tom není nic nadpřirozeného.
Jo? Donesu další pití.
Dobře. Bonnie!
Ahoj.
-Ahoj. -Zase jsem to udělal, že?
-Jo. -Promiň.
Něco tě rozhodilo.
Ne, jen Bonnie, ona...
Víš co? Zapomeň na to.
Ty jsi přišel.
Ano.
Teď o tobě mluví celé město.
Vážně?
Nový, záhadný kluk, no jo.
No, i na tobě je něco tajemného.
Jsi plná smutku.
Proč si myslíš, že jsem smutná?
Potkali jsme se na hřbitově.
No jo. No, vlastně jsme se potkali už na pánech.
To nechceš slyšet.
Na večírkový pokec se to nehodí.
Na pokec jsem nikdy moc nebyl.
Letos na jaře
spadlo auto mých rodičů z mostu do jezera.
Seděla jsem vzadu A přežila to,
ale oni ne.
To je můj příběh.
Nebudeš smutná navěky, Eleno.
Ne, Tylere. Nebudu mít sex u stromu.
-Ale no tak, bylo by to sexy. -Pro koho?
Ne, to nejde. To nejde.
Ne tady, ne takhle.
Ne. Řekla jsem ne.
Řekla jsem ne! To bolí!
Nech ji být.
Začínáš mi lézt na nervy, Gilberte.
Běž, Tylere. Nech mě na pokoji.
Páni. Vicki Donovanová řekla ne. Poprvé.
-Nepotřebovala jsem pomoc. -Neřekl bych.
-Byl jen opilý. -Já jsem opilý.
-A vrhám se snad na tebe? -Ne, je to horší.
Chceš si se mnou povídat, poznat mě,
podívat se mi do duše a píchat, a píchat, až tě omrzím.
-To si myslíš? -To vím.
-Bonnie vypadá jako fajn kamarádka. -Moje nejlepší.
A Matt se na nás pořád dívá.
Přátelíme se od dětství. S takovým začneš chodit,
protože chceš jen zkusit, jestli mezi vámi může být něco víc.
A?
Pak mi umřeli rodiče.
A všechno se změnilo.
Matt a já, když jsme spolu...
Nevím, prostě...
Nebyla v tom...
Vášeň.
Ne.
Žádná vášeň.
Hele, není ti nic?
Tvoje oči...
Ne, to nic není.
Máš žízeň? Přinesu pití.
Jeremy?
Jsi to ty?
Jeremy?
Hledáš někoho?
Ahoj.
Když jsme se rozešli, říkala jsi, že potřebuješ čas.
Nepřipadá mi to tak.
Matte, ty to nechápeš.
To je dobrý, Eleno. Děláš, co musíš.
Jen chci, abys věděla, že v nás pořád věřím.
A že to jen tak nevzdám.
Matte.
Tady jsi. Už jsi byl u vodopádu? V noci je to tam fakt super.
Můžu ti to ukázat, jestli chceš.
-Asi jsi toho moc vypila. -No jasně, že jo.
-Takže... -Caroline.
Ty a já... z toho nic nebude.
Promiň.
Říkala jsem si, kdo tě unesl, teď už to vím.
Takhle se chová ke všem klukům?
Ne, ty jsi nový.
Nakonec toho nechá.
-Bože, to snad není možný! -Co je?
-Můj bratr. -Ten opilý?
To je on. Omluv mě.
-Chceš pomoct? -Věř mi, tohle nechceš vidět.
Jeremy!
-Jeremy, kam to sakra jdeš? -Nechci to poslouchat!
Vicki? Ne!
-Bože můj, to je Vicki! -Bože!
Ne!
Pomozte nám!
Vicki? Vicki, co se stalo?
-Co se jí stalo? -Zavolejte sanitku!
-Ustupte, udělejte místo! -Krvácí z krku.
Něco ji kouslo. Ztrácí hodně krve.
Vicki, Vicki, no tak, otevři oči. Podívej se na mě.
Co se děje?
Někdo další byl napaden, Zachu, a já jsem to neudělal.
Damone.
Ahoj, bráško.
Vrána už je trochu moc, nemyslíš?
Počkej, až ti ukážu, co umím s mlhou.
-Kdy jsi přijel? -Nemohl jsem zmeškat tvůj první den.
Máš jiný účes. Líbí se mi.
Už je to 15 let, Damone.
Díky Bohu. Devadesátky bych nechtěl už ani den.
A ten příšernej grunge styl...
Neslušel ti.
Pamatuj si, žádné módní výstřelky.
Proč jsi tady?
-Stýskalo se mi. -Nesnášíš maloměsta.
Je tu nuda.
Není tu zábava. Není tu zábava.
Víš, ta dívka přežila.
To se ti moc nepovedlo.
To by mohl být problém.
Pro tebe.
Proč zrovna teď?
Mohl bych se tě zeptat na totéž.
Nicméně, jsem si jistý,
že by se tvoje odpověď dala shrnout jedním slovem.
Elena.
ODCHYTOVÁ SLUŽBA
Tak jo.
Hele, zajdeme na kafe a počkáme si na novinky.
Musím vzít Jeremyho domů.
Eleno, nejsem jasnovidka.
Vím to.
Ale to, co jsem viděla, nebo co si myslím, že jsem viděla...
Mám takový pocit...
Bonnie, co?
Že tohle je jen začátek.
Tajil se mi z ní dech.
Z Eleny.
Jako by Katherine z oka vypadla.
Funguje to, Stefane? Být v její blízkosti, v jejím světě?
-Cítíš se živější? -Ona ale není Katherine.
To doufám. Oba víme, jak to skončilo.
Řekni mi, kdy naposledy jsi vysál něco silnějšího než veverku?
Vím, o co se snažíš, Damone.
Jo? Nechceš ani trošku?
-Nech toho. -Půjdeme na to, spolu.
Viděl jsem venku pár holek. Nebo půjdeme přímo na věc.
Rovnou pro Elenu!
-Přestaň! -Představ si, jak chutná její krev!
-Já si to představit umím. -Řekl jsem přestaň!
Působivý.
Dávám ti šest bodů. Styl žádný, ale příjemně jsi překvapil.
Výborně. A ten tvůj výraz.
Super.
Bereš to jako vtip, Damone?
Kde se objevíš, umírají lidi.
-Tak to chodí. -Ne tady.
Nedovolím ti to.
-To beru jako pozvání. -Damone, prosím.
Nemůžeme to po všech těch letech už nechat být?
Slíbil jsem ti, že budeš navěky trpět. Jen držím slovo.
Nepřibližuj se k Eleně.
Kde máš prsten?
Za pár hodin vyjde slunce.
A puf, popel popelu.
Klídek.
Je tady.
Víš, že jsem silnější než ty.
Ten boj jsi prohrál, když jsi přestal vysávat lidi.
Už bych to nezkoušel.
Asi jsme vzbudili Zacha.
Promiň, Zachu.
Jsi v pohodě?
Volala jsem Jenně. Už sem jede.
Ti chlápci v uniformách?
Pokud vím, jsou to poldové.
Lidi už ti nebudou dělat úlevy, Jere.
Už je to nezajímá.
Nepamatují si, že naši umřeli.
Musí řešit svoje vlastní životy.
Všichni jdou dál.
Taky bys měl.
Viděl jsem tě, jak si na hřbitově píšeš deník.
Takhle jdeš dál?
Naši by tohle nechtěli.
Už jsi vystřízlivěla?
Ne.
Tak pij. Musím tě vzít domů. Já tam taky musím.
Proč si nevybral mě?
Jak to, že kluci, které chci já, nikdy nechtějí mě?
-To se mě netýká. -Chovám se nevhodně.
Vždycky řeknu něco špatně.
A Elena vždycky řekne tu správnou věc.
Ani se nesnažila!
On si ji prostě vybral. Ji si vždycky všichni vyberou.
A ve všem.
Já se tak strašně snažím
a vždycky utřu nos.
To není soutěž, Caroline.
Ale je.
Ahoj. Ahoj, je to dobré.
-Budeš v pořádku. -Matte.
Tiše, snaž se nemluvit, jo? Je to dobrý.
Upír.
Milý deníčku.
Nemohla jsem se mýlit víc.
Myslela jsem si, že se stačí usmívat a přitakávat.
Že zvládnu předstírat, že je všechno fajn.
Měl jsem plán.
Chtěl jsem změnit to, kým jsem.
Začít nový život.
Bez minulosti.
Bez bolesti.
Cítit se živý.
Ale není to tak snadné.
To špatné se vás drží.
Pronásleduje vás to.
Neutečete tomu.
I kdybyste chtěli.
Můžete se jen připravit na to dobré.
Takže až to přijde, pozvete to dál, protože to potřebujete.
Já to potřebuju.
Vím, že je pozdě.
Ale chtěl jsem vědět, že jsi v pořádku.
Víš, celé měsíce se mě lidé ptali jen na tohle,
jestli budu v pořádku.
A co jim říkáš?
Že budu.
A myslela jsi to někdy vážně?
Zeptej se mě zítra.
V domě je tepleji. Promluvíme si.
Chceš jít dál?
Ano.
UPÍŘÍ DENÍKY