Що це за херня?
Ти заплатиш за свій вчинок.
І що я зробила?
Присвятила своє життя викоріненню зла?
Усуненню загроз? Захисту країни?
Розкажеш це своїм іншим агентам.
- Що? - Ти приносиш нас у жертву.
Списуєш нас.
Ти проводиш несанкціоновані операції,
а потім ліквідовуєш усіх, кого вважаєш загрозою, зокрема своїх.
А, то тепер ти в нас Янгол Милосердя.
Ті люди довіряли тобі.
Ти взагалі себе чуєш?
Як, по-твоєму, це працює?
Агентів усувають. Хороші люди гинуть.
Це ціна свободи, хлопче.
Він у нас.
І що ж ви планували зробити?
Украсти Архів, опублікувати його?
Ви не подумали, що я оголошу вас зрадниками?
Правда – важлива.
- Це я визначаю, що правда. - Ми в курсі.
Нам не треба переконувати світ, що це правда.
Достатньо переконати їх.
Пішли, пішли!
- Швидко! - Гей!
Назад!
Пішли, пішли!
На коліна!
Жак, ти ж пам'ятаєш патріотів,
яких ти залучила у свою нелегальну програму?
Звісно, пам'ятаєш.
Ти розподілила їх по всьому світу, щоб вони виконували твої накази.
Я з ними зв'язався,
поділився тим, що дізнався з твого Архіву.
Вони захотіли знати більше.
І я запросив їх обговорити деталі з тобою.
Дивися, що ти накоїла.
Він зробив те, чого ми його навчили.
Розроби план, не бійся труднощів.
Ми заманили тебе сюди, що ви могли поговорити особисто.
Як ти розумієш, у твоїх агентів до тебе багато питань.
Про загибель цивільних, відсутність контролю,
але найголовніше – про те, як усувають таких агентів, як вони.
Як гинуть хороші люди.
Усе, що мені дороге, усе, у що я вірила,
ти в мене це забрала й знищила.
Через це моя країна в більшій безпеці.
Може, так. А, може, ні.
Але правда важлива, і вона розкриється.
Я перешлю це директору Нацрозвідки.
Твоїй програмі кінець.
Ти справді вважаєш, що це перемога?
Ні.
Це трагедія.
Я тобі довіряла.
Я б виконала будь-який твій наказ.
Не думала, що мені доведеться стати таким монстром, як ти, щоб тебе зупинити.
Сідні.
Тобі не треба було ніким ставати.
Ти завжди була монстром.
ВІТАЄМО У ФЕРБЕНКСІ
ОСТАННІЙ РУБІЖ
Ми їдемо, десять км на південь від Віллоу-Крік.
Прийнято. Диспетчер зв'язується з поліцією.
Посилає людей до вас.
Спитай, чи вони бачать ціль.
Геологічна служба має доступ до даних?
Ні, але Авіаслужба знайшла мені пілота, яки там розвозить пошту.
Він підтверджує, що є рух на гідроелектростанції Ненани.
Щонайменше чотири пікапи, з десяток людей, може, більше.
Збирайте підрозділи.
Наближайтеся тихо. Ми не знаємо, з чим маємо справу.
Прийнято.
Гатч, ми ж закінчимо це сьогодні?
І не сумнівайся.
Так, я пожертвувала кількома життями, щоб урятувати мільйони.
Коли ви виконуєте завдання, хіба не робите все,
щоб досягти мети?
Ви дієте в сірій зоні.
Я вас не суджу. Мені байдуже, як ви виконуєте завдання.
Але перш ніж ставити під сумнів мою благонадійність,
зупиніться на мить і згадайте всі добрі справи, які ми зробили разом.
Америка – це Америка завдяки нам!
Я б нічого не зробила на шкоду програмі.
І я точно ніколи свідомо не завдала б шкоди жодному з вас.
Проте якщо мене мають зобразити лиходійкою…
…прошу вас
зобразіть мене яскраво!
ЗАВАНТАЖЕННЯ З ДИСКА
Чорт.
Сюди!
Давай, Маркс! Ходімо!
Від укриття до укриття. Не забивати канал.
За мною! Скануйте сектор!
Маркс, прикриєш мене. Готовий?
- Куди ти? - За Гевлоком. Готовий?
- Так. - Зараз!
Пішов!
Кінець гри, Сідні!
Покінчимо з цим хаосом.
Сідні.
Роберт дозволив правилам стати на заваді його великим звершенням,
але ми з тобою, дорогенька,
розуміємо, що співчуття – це розкіш,
якої ми не можемо собі дозволити.
ОФЛАЙН…
Чорт.
Сука!
Боже.
Що сталося?
Сідні, відповідай мені. Ти поранена. Що сталося?
- Що сталося? - Її підрізали.
Господи. Глибока рана?
Глибока.
- До самих нутрощів. - Глибока.
Берися, підіймемо її. Разом.
Ідемо.
Маркс!
- Маркс! У машину. - Допоможіть!
З дороги! З дороги!
Так. От чорт.
- Кровотеча. - Це печінка.
Мабуть, ушкоджені судини. Треба розрізати одяг.
Треба перевірити, що зачепило. Зупинити кровотечу.
- Принесіть води! Треба рідина! Хутчіш! - Уже несемо.
Подивися на мене.
До Копер-рівер більше години.
- Маркс. - Гілі теж далеко.
Запитай у Фербенксі, через скільки сюди прибуде медевак.
Дзвонимо в Копер-рівер, хай автобус виїжджає, і хай підготують операційну.
Так.
Біжи.
Ні. Я тебе не покину.
Скористайся обстановкою.
Прийми труднощі.
Треба її везти. Треба їхати.
Треба рухатися. Я вас тримаю. Ходімо.
- Ходімо. - Ковдри.
Так, принесіть ковдри.
Я тебе люблю.
- Я тебе люблю. - Дайте ковдри!
- Френк. - Що?
Ми обидва знаємо, що вона не доїде до Копер-рівер.
Угору по річці, Солт-крік, є село Дене.
У них є медичні засоби, лікар.
- Добре, займися цим. - Добре.
Гатч скаже тобі, куди їхати.
- Поїхали. - Френк.
Ви сказали, що заарештуєте мене.
Навряд чи вийде.
Ще рано мене списувати.
Добре. Їдьте.
Сучий с… Гей!
Прокляття.
Чорт.
Чорт!
Гадство.
Лівай! Стояти! Стій…
Чорт.
Ані руш!
Що ти зробиш, Френк?
Вистрілиш? Уб'єш мене?
Не рухайся.
Я не злочинець. Ти ж знаєш.
Я ж тобі казав, що ми змінимо світ.
Так і сталося. Ми викрили Бредфорд.
Уся її корумпована мережа розвалиться.
А тепер я тебе заарештую.
Невідомо, що ще вона планувала.
Скільки людей мали загинути.
Ми це зупинили. Ми їх урятували, Френк.
Ми це зробили. Відпусти мене.
Я не можу. Я маршал, а ти втікач.
Мета не виправдовує методів, Лівай.
Загинули люди, і ти повинен за це відповісти.
- Ану лягти. - Відповісти?
А ти відповідав?
Може, у тебе є секрети?
А пістолет, який я знайшов у тебе вдома?
- Який я сховав, щоб тебе захистити? - Я діятиму по закону.
По закону?
Вір у це, якщо хочеш.
Можеш прикидатися, що це так, але в тебе є вибір, Френк.
Тобі доведеться вирішити, що добро, а що зло.
Ти можеш урятувати Сідні, або заарештувати мене.
Вибирати тобі.
Чорт.
Гадство!
Чорт!
Гей.
Сюди, нижче і зліва.
Чорт.
Чекай секунду.
Так.
Не можу затиснути. Поверни її до мене.
- Швидко. Швидко. - Секунду. Так. Припідняти?
- Так, швидко. - Добре.
Тобі видно там, Стаґ?
Молімося, щоб трималося.
Вона ніби стабільна. Хай не рухається. Тримайте її.
Тут.
Так…
оброби антисептиком, постав ще одну крапельницю.
Кенай, принеси ще ковдр, сонечко.
Як тут справи?
- Не знаю. - Тобто?
Кепсько.
Я…
- Мені треба подихати. - Добре, йди.
Як вона?
Погано.
У неї різана рана печінкової вени.
Думаємо, ворітної вени.
Я її затисла і… ми поставили їй крапельницю.
Фізрозчин допоможе відновити об’єм крові та підняти рівень кисню,
але їй потрібно зробити переливання крові,
- поки не розвинулася гіпоксія. - І?
І тут я не можу це зробити.
У неї сатурація 90 і падає.
З часом, поки триває кровотеча, показник буде знижуватися.
Коли упаде нижче 80%, ми її втратимо.
Що робити?
Медевак далеко.
І в Копер-рівер не роблять переливання.
До Фербенкса півтори години?
Не встигнемо.
Навіть, якщо чудом дороги будуть порожні,
вона не доживе.
У нас є снігохід. Поїдемо навпростець.
Якщо вистачить пального на таку відстань, це можливо.
У нас понад тиждень не було заправки.
Треба везти її у Фербенкс.
Давайте… підготуємо її до перевезення.
Ви не усвідомлюєте тяжкості її поранення.
Я розумію, що як вона лишиться тут, то помре.
Вона не витримає такої дороги.
Що тоді? Скажіть мені.
Вона там помирає.
Якщо помре, її смерть на нашій совісті, якщо нічого не придумаємо.
Ми це вміємо.
Ми діємо спільно, збираємо всі сили й виживаємо.
Тому…
А собаки?
У Кеппі Вівера шість хаскі. Вони танк витягнуть.
Біжи по нього. Молодчина. Веди сюди.
Чудово. Працюємо.
Не хочу це казати,
але навіть з собаками скоріш за все доведеться прокладати шлях.
- Це тебе уповільнить. - Я не покину її вмирати.
Якщо подолаю перевал, поїду по дорозі Old Glacier по маршруту лісників.
Так ми виїдемо прямо на трасу.
Зв'яжися зі Стрільцем Брауном. Він живе там неподалік.
Хай бере пікап і чекає нас на початку маршруту лісників.
І так доїдемо прямо до Фербенкса. Як вона?
Тримається.
Летіть як вітер.
Поїхали.
Ось рюкзак.
Візьми мою гвинтівку.
Дякую, Ріфф.
Дякую, друже.
Що ж.
- Добре, Гатч. - Коли перейдеш перевал,
ризикуєш не встигнути.
- Хіба це в нас уперше? - Так.
Готові?
Добре.
Усе. Поїхали. Усе.
Пішли!
Ходу! Пішли! Пішли!
Стрілець, кладемо її в пікап.
- Ні, я її не повезу. - Що?
Через неї загинув Донні, поліціянтка Рід та інші.
- Стрілець, послухай. - Може, це твоя робота,
але я не з тобою.
Можеш як хочеш оцінювати мою моральність,
але я спокійно спатиму, знаючи, що вона помре через мене.
Ти кращий за це. Послухай.
Ти краще за інших знаєш, що по закону я не зобов'язаний помагати.
Ніколи не думав, що ти з тих, хто зважає на правила,
але дивлячись на твій вчинок,
почнімо з того, що в тебе не видно номерного знака.
Пішов ти.
Подивимося всередині. Що тут у нас?
Ну ось.
Відкрита ємність з алкоголем у транспортному засобі.
Це порушення.
Заборонене видалення паска безпеки. Я бачу достатньо порушень,
щоб конфіскувати твій пікап до кінця сезону полювання на вовків,
але тобі ж на це байдуже?
Бо ти полюєш лише на віскі.
Чорт, Френк. Отак ми заговорили?
Саме так.
Кладемо її в машину.
Бери.
Отак.
Приглянь за собаками.
Усі вільні санітари – в аптеку. Кайл…
Чорт.
- Алло. - Френк, ми його знайшли.
Гевлока.
Чорт.
- Що, Френк, болить коліно? - Та все болить.
Це буш-пілот викликав?
Так, він робив доставку.
Коли ми приїхали, тут мало що залишилося.
Не пригальмував на повороті?
Ні. Чорний лід, короткий занос, довге падіння.
- Трохи поетично, як на мене. - І чому ж?
Зрештою, ми його не впіймали, Аляска впіймала.
І наскільки ви впевнені, що це він?
Він занадто обгорілий для відбитків,
але машина була вкрадена.
Зріст і вага збігаються.
Але температура занадто висока, щоб узяти ДНК?
Френку, це він.
У нього й кутнього зуба немає, яким він скоріше за все
зняв наручники в літаку. Дивися.
Щось мені не віриться, що це нарешті кінець.
Його зупинила Аляска.
Tоммі, що чутно?
Начальник операцій на місці.
Каже, що вимкнули турбіни й знайшли те, що лишилося від Бредфорт.
- Гидота. - Ага.
- Подзвонив коронеру? - Так, усе зроблено.
Щось чув, що зі Скофілд?
Ні. Поки що нічого.
МОЛІТЬСЯ ЗА ФЕРБЕНКС
До наступного разу!
Якщо пощастить, наступний раз буде на пляжі у Флориді.
- Занадто спекотно. - Ми з вами різні.
Дякую, що приїхав, Тед.
Хоч з міста вирвався.
Так. Пам'ятаєш Гатча?
Як твій старий?
Я його не бачив відтоді, як ми рибалили сіткою на Твентімайлі.
І досі нерви мотає?
- І досі доводить маму до сказу. - Вас обох він не пересилить.
Мене поінформували.
Чув, що деталей дуже мало.
То що сталося?
Навряд чи ми самі до кінця розуміємо.
Кажуть, тут було замішане Ленґлі.
І якась Жаклін…
- Бредфорд. - Так, Бредфорд.
Слухай, Тед… Я все життя цим займався.
Я довіряю хіба що двом-трьом політикам.
Я не знаю кращих за тебе людей.
Тому я хочу дати це тобі особисто.
- Що це? - Правда.
Обговоримо це, коли зможеш переглянути.
Хочу, щоб це було в людини, якій ми довіряємо. Людини…
яка має повноваження ініціювати широке розслідування.
Так.
Це губернаторка.
Я їй передзвоню.
Ні, Тед. Поговори.
Це губернаторка. Ми вийдемо.
Що?
- Чому ти усміхаєшся? - То дурниця.
Чому?
Не знаю, просто…
Найкраща людина, яку я знаю, дає диск найкращій людині, яку знає він…
Це вселяє надію.
- Стаєш сентиментальний? - Пішов ти.
Перестань. Це комплімент.
Правда. Я це ціную.
Я теж це ціную…
- але не звикай. Так. - Це ти не звикай.
Але в хокеї я тебе розмажу.
Як почуваєтеся?
Я маю сказати «щасливицею»?
Бо тоді я б збрехала.
І не вперше…
Як ви мене довезли?
Мені дуже допомогли.
Архів.
У безпечному місці.
У надійної людини.
Правда відкриється.
Вам треба знати ще дещо.
Розбилася машина, і ми знайшли тіло.
Думаєте, це Лівай?
Багато хто хотів би, щоб це був він.
Думаю, немає сенсу сперечатися.
Я мав знайти 52 в'язнів.
Вашого чоловіка не було в переліку…
Що?
- Неважливо. - Ні, ні.
Може, мені важливо.
Просто думаю про Бредфорд.
Про те, що вона тоді сказала.
Весь час я хотіла вірити, що втратила себе…
у цьому.
Я не втратила себе.
Це мене не змінило.
Воно розкрило мою справжню суть.
Перестаньте. Ви справді так думаєте?
Я думаю про…
маршалів з літака, які загинули.
Я думаю про жителів цього міста.
Вашого друга Донні.
Вони всі загинули через мій вчинок.
Через свідоме рішення, яке я прийняла,
стосовно того, що правильно.
Батько це зневажав би.
Він не стикався з таким вибором.
Він грав за правилами. Жив за інструкцією.
Нате, попийте. Пийте.
Ви запитували про мою дочку Рубі…
Я вам не всю правду сказав.
У той день по мене прийшли,
і вона загинула в перехресному вогні
через свідоме рішення, яке я прийняв.
Вибір.
І коли я опускав свою донечку в могилу,
я поклявся, що віднині завжди діятиму за правилами.
І примушував себе це робити.
Бо коли дієш за інструкцією,
ти ж насправді нічого не вирішуєш.
Немає особистої думки про те, що добре, а що погано.
Ти не відповідаєш за наслідки своїх рішень.
Просто виконуєш свою роботу. І все звалюєш на інструкції.
Але скажіть, Сід,
ви справді думаєте, що справедливість – в інструкції?
Чи для цього потрібні люди…
які приймають важкі рішення…
іноді неможливі рішення, іноді не роздумуючи.
Я не згоден з усіма вашими вчинками. Чесно.
Проте я можу їх зрозуміти.
Ваш батько схвалив би, що ви присвятили себе гідній справі.
Я вас ще побачу перед судом?
Думаєте, це дійде до суду? Серйозно.
Мін’юст подасть у суд, розуміючи,
що ви можете вивалити брудну білизну ЦРУ? Бредфорд?
Подасть.
Буде закрите засідання.
Застосують усі протоколи національної безпеки, які їм потрібні,
щоб тримати це під контролем.
Але в мене немає ілюзій, що я цього уникну.
Ви довіряєте тому другу, в якого Архів?
Як самому собі.
Мушу йти.
Їдьте додому, Френку.
Отже…
Ми з Люком поговорили і…
і нам обом потрібен був простір.
І…
ні я, ні він не розуміли… Не розуміємо,
як ми можемо жити далі як сім'я.
Але врешті саме це ми й повинні робити.
Жити далі.
Добре. Я згоден. Так.
Ми в складній ситуації.
Тату, скажи щось.
Я здам пістолет.
Признаюся в тому, що вчинив, і понесу відповідальність.
По-твоєму, це поверне мені сестру?
Знову зробить з нас сім'ю?
Педді Куґан мертвий.
Рубі немає, і що тепер?
Тепер ми й тебе втратимо?
Це лише зруйнує нашу сім'ю.
Ти можеш його позбутися?
- Сину, ні. Це… - Позбудься пістолета.
Я вже раз був так вчинив. Тому ми в цій ситуації.
Я заслужив, щоб мене притягли до відповідальності.
А як з тим, що заслуговує Люк?
Що я заслуговую?
Подивися на все хороше, що ти зробив.
Це так. Ти сплатив свій борг.
Ми всі сплатили.
І якщо це ще не все, ми сплатимо його разом.
Ви розумієте, що ми зараз робимо?
Такі речі не минають безслідно. Будуть наслідки, Люк.
Це дуже серйозне рішення.
Угу. Так.
Тут рішення приймають сім'єю.
І ти потрібен нам тут, тату.
Якщо запитати мене, то його не було.
Я не бачив пістолета.
Я теж.
Справді так хочете?
Так.
Пора.
Пора нашій сім'ї… пора нам рухатися далі.
Чорт.
Щоб було варте життя
- Сонце, знаєш, що я думаю? - Що?
Треба сюди купити великий кедровий чан.
Що скажеш?
Можна поставити його в деревах за гостьовими будиночками.
Електрики не треба. Вони на дровах. Що думаєш?
- Може, спершу полагодимо розетку? - Ні, ні. Я вже полагодив.
Ма, авіатаксі доставило заморожену піцу.
- Можна її їсти? - Ні, буде вечеря.
- Привіт, Кіро. - Привіт, місіс Ремнік.
Це мама прислала й просила передати вам.
- Сказала, це подарунок на новосілля. - О, не варто було.
Дякую.
Чорт. Прокляття. Люк!
Що?
Люк. Я ж…
Я ж казав не лишати кришку…
- Привіт, Кіро. Усе в нормі? - Вітаю.
Кришку від фарби. Хтось наступить.
- І хто наступив? Я, от хто. - Пробач. Добре.
- Вибачайся, правильно. - Яка краса.
Передай мамі подяку,
- але я їй напишу. - Чорт. Заморожена піца.
- Скажи, що ми вечеряємо піцою. - Мама не дозволяє.
- Що? - Ні.
Давай я причеплю.
Стій. Ти брудниш підлогу.
- О, брудню підлогу. Ми бруднимо. - Перестань.
Краватка мене душить, у вашому Вищому товаристві я плачу цілий день
Тату, прошу, не треба.
Який сором.
Ми так старалися Не відставати від сусідів
Так. Я… Я не можу на це дивитися.
…ще спираючись
- Ти чого? - Усі розбіглися.
На базові принципи любові
- Ти такий романтик. - Ану, кохана.
Може, нам…
Лакенбах, Техас, Вейлон і Віллі та хлопці
Може, перші клієнти.
Наше успішне життя
- Може, це маляр. - Так.
Може, маляр полагодить розетку.
- Так? Іди, я полагоджу. - Геть.
- Сумні пісні Генка Вільямса… - Алло?
О, так. Так, він тут.
Це тебе.
Хто це?
Не знаю.
Люк.
Алло.
Привіт, Френку. Як життя?
Хвилину тому було краще.
Не дуже чемно. Не переживаєш за мене?
Аніскілечки.
Хіба тобі не цікаво, як я викрутився?
Спробую вгадати: це був Джуліан Стіл.
То так його звали?
Я знайшов його тіло під час пошуків з місцевими.
Знав, що воно мені згодиться.
Дивіться уважно.
Він так і не доїхав до Оклахоми.
Ні, але він виконав свою функцію.
Я сподівався, що вогонь розкладе ДНК,
але ж ти це й так знаєш.
Чому ти нічого не сказав?
Бо ти більше не моя проблема, Лівай.
- Думаєш, це факт? - Так, це факт.
І я можу жити, знаючи, що ти живий у якійсь країні світу.
Аби ти був якнайдалі
від мого куточка світу.
- Це буде складно. - Чому це?
Бо ти й твій куточок світу
тепер у центрі всього.
Потім поясню. Мушу бігти.
- Треба працювати. - Ні. Скажи мені.
Просто хотів переконатися, що твоя сім'я вдома в безпеці.
Залиш мою сі…
Упевнений?
Так.
Точно?
- Так. - Ти знаєш, що ти псих?
Що тут скажеш…
Я люблю дружину.
Переклад субтитрів: Ганна Кирієнко