Vad fan är det här?
- Du måste sona det du gjort. - Och vad har jag gjort?
Ägnat mitt liv åt att utrota ondska?
- Avlägsna hot? Försvara det här landet? - Säg det till dina övriga tillgångar.
- Vad? - Du offrar oss.
Du förkastar oss.
Du leder hemliga operationer
och du eliminerar alla du anser vara hot, även dina egna.
- Så nu är du barmhärtighetens ängel? - De männen och kvinnorna litar på dig.
Hör du dig själv?
Hur tror du det här funkar?
Tillgångar förpassas. Bra män dör.
Det är frihetens pris, Junior.
Vi har det.
Vad trodde ni att ni skulle åstadkomma? Stjäla arkivet, exponera det?
Trodde ni att jag inte skulle rubricera er förrädare?
Sanningen är viktig.
- Sanningen är det jag säger. - Det vet vi.
Vi behöver inte övertyga världen om sanningen.
Vi behöver bara övertyga dem.
Kör, kör, kör!
- Sätt fart! - Hallå!
Backa!
Kör, kör, kör!
- Hallå! - Ner!
Jacque, du minns väl de patriotiska män och kvinnor
som utgör ditt skuggprogram?
Så klart du gör.
Du har stationerat ut dem i världen redo att följa dina order, visst?
Jag har kontaktat dem alla,
berättat vad jag hittat i ditt arkiv,
och de ville veta mer.
Så jag bjöd hit dem för att diskutera detaljerna med dig.
- Se vad du gjort. - Han gjorde det vi utbildade honom för.
Upprätta en plan, anamma det svåra.
Vi lurade hit dig så att alla kan prata, öga mot öga.
Som du säkert förstår har dina tillgångar en massa frågor.
Om civila dödsfall, brist på uppsikt,
men främst hur agenter som de har avlägsnats.
Hur goda män dör.
Allt jag älskade, allt jag trodde på har du berövat mig och tillintetgjort.
Och därför är vårt land säkrare.
Kanske. Kanske inte.
Men sanningen är av vikt, och kommer att uppdagas.
Jag laddar upp det här till DNI.
Ditt program är över.
Anser du det här vara en seger?
Nej.
Det är tragiskt.
Jag litade på dig.
Jag hade gjort vad du än sagt.
Jag anade inte att jag skulle tvingas bli ett monster för att stoppa dig.
Sidney.
Du tvingades inte att bli nåt.
Du har alltid varit ett monster.
VÄLKOMNA TILL FAIRBANKS
Vi är på väg, Jane, en mil söder om Willow Creek.
Uppfattat. Växeln och delstatspolisen är med.
- Enheter är på väg mot er nu. - Fråga om visuell kontakt.
Hittade USGS några uppladdningar?
Nej, men FAA hittade en pilot som flyger post i området.
Han bekräftar att det är aktivitet söder om Nenana reningsverk.
Minst fyra SUV:ar, dussintalet personer, kanske fler.
Mobilisera enheter.
Tyst ankomst. Vi vet inte vad vi beger oss in i.
Uppfattat.
Du och jag, Hutch, vi avslutar det här idag.
Kan du ge dig fan på.
Ja. Jag har offrat några liv för att rädda miljontals.
När man leder uppdrag, gör man då inte allt som krävs
för att nå sitt mål? Man gör oetiska saker!
Jag dömer er inte. Det kvittar vad ni gör i fält.
Men innan ni ifrågasätter min lojalitet,
ta en sekund och tänk på allt gott vi gjort tillsammans.
USA är USA på grund av oss!
Jag skulle aldrig skada programmet…
…och jag skulle aldrig avsiktligt göra nåt för att skada nån av er.
Men om jag måste utmålas som skurken…
…snälla, snälla,
gör det med starka färger!
UPPLADDNING FRÅN DISKETT
Fan.
Kom!
Kom igen, Marks! Kör!
Sök skydd. Håll radiodisciplin.
Följ mig! Ögon i nacken.
Marks, du täcker mig. Redo?
- Vart ska du? - Efter Havlock, okej? Redo?
- Ja. - Okej, nu!
Kör!
Det är över, Sidney!
Dags att lägga den här röran bakom oss.
Sidney?
Robert lät reglerna hindra honom från att göra stordåd,
men du och jag, min kära,
förstår att empati är en lyx
vi inte kan unna oss.
OFF-LINE
Helvete.
Subba!
Herregud.
Vad hände?
Sidney, prata med mig. Du är skadad. Vad hände?
- Vad hände? - Hon blev knivhuggen.
Jösses. Hur djupt är det?
Det är djupt.
- Ända till slutet. - Det är djupt.
Kom igen. Vi reser henne upp. Kom igen.
Kom igen.
Marks!
- Marks! Tillbaka till pickupen. - Hjälp!
Öppna! Öppna den!
Okej. Fan.
- Det blöder rejält. - Levern.
Det måste vara vaskulärt. Vi måste öppna upp henne.
Vi måste se vad som skadats. Stoppa blödningen.
- Kan du hämta vatten? Vätskor! Kom igen. - Håller på.
Titta. Titta på mig.
Copper River är en timme bort.
- Marks. - Healy är inte närmre.
Anropa Fairbanks. Se hur lång tid det tar att få hit en ambulans.
Ring Copper River, få hit en ambulans, ordna fram ett operationsrum.
Ja.
Stick.
Nej. Jag lämnar dig aldrig.
Utnyttja situationen.
Anamma det svåra.
Hörni, vi måste förflytta henne. Vi måste förflytta henne.
Okej, vi måste sätta fart. Kom. Jag har dig. Kom.
- Kom. - Filtar. Filtar.
Ja, hämta några filtar.
Jag älskar dig.
- Jag älskar dig. - Hämta filtar!
- Frank, Frank, Frank. Frank. - Okej, ja. Ja.
Vi vet båda att hon inte överlever till Copper River.
Uppströms, i Salt Creek, finns en Dene-by.
De har medicinsk utrustning, en läkare.
- Okej, ordna det. - Okej.
Hutch berättar vart du ska, okej?
- Kom igen. - Frank.
Du sa att du skulle gripa mig.
Jag tror inte det blir så.
Ge inte upp om mig än.
Okej. Sätt fart.
Åh, din jäv… Hallå!
Helvetes jävla skit.
Fan.
Helvete!
För helvete.
Levi! Rör dig inte! Rör…
Helvete.
Stilla!
Vad tänker du göra, Frank?
Skjuta mig? Döda mig?
Rör dig inte.
Du vet att jag inte är skurken.
Jag sa ju att vi skulle förändra världen.
Det gjorde vi. Vi avslöjade Bradford.
Hela hennes korrupta nätverk kommer kollapsa.
Och nu griper jag dig.
Vem vet vad mer hon planerade, Frank.
Hur många skulle ha dödats?
Vi stoppade det. Vi räddade dem, Frank.
Det gjorde vi. Du måste låta mig gå.
Det kan jag inte. Jag är polis, och du är en rymling.
Ändamålen helgar inte medlen, Levi.
Folk är döda. Du måste ta ansvar.
- Ner på marken. - Ansvar?
Fick du ta ansvar, Frank?
Har du hemligheter?
Och vapnet jag hittade i ditt hem?
- Det jag gömde för att skydda dig? - Nej. Reglerna måste följas.
Reglerna?
Tro det om du vill.
Du kan låtsas att det är sant, men du har ett val, Frank.
Du måste göra ett val mellan det som är rätt och fel.
Du kan rädda Sidney, eller gripa mig.
Valet är ditt.
Helvete.
Helvete!
Hej.
Här, lägre, på vänster sida.
Fan.
Okej, ge mig en sekund.
Okej.
Jag får inte dit klämman. Ni måste vända henne mot mig.
- Fort. Fort. - En sekund. Ska vi lyfta?
- Ja. Snabbt. - Okej.
Ser du nåt där inne, Stagg?
Okej. Låt hoppas att det där håller.
Hon tycks stabil. Låt henne inte röra sig. Håll henne stilla.
Jag tar den.
Okej…
…desinficera henne, ge henne mer dropp.
Kenai, du måste hämta fler filtar, vännen.
Vad händer?
- Jag vet inte. - Vad menar du?
Inget positivt.
Jag…
- Jag behöver ta luft. - Okej, gå ut.
Hur mår hon?
Inte bra.
Hon har ett sticksår på levervenen.
Portådern, tror vi.
Jag har klämt åt den, och vi… har börjat ge vätskor.
De kommer återställa volym och höja hennes syrenivåer igen,
men hon behöver en riktig blodtransfusion
- innan hon blir hypoxisk. - Och?
Det kan jag inte göra här.
Hennes syrenivåer ligger runt 90 och faller.
Ju längre tid hon blöder, desto lägre blir den siffran.
När den hamnar under 80% kommer ni förlora henne.
Vad ska vi göra?
Ambulansen är för långt bort. Och de kan inte ge blod i Copper River.
- Och Fairbanks? 90 minuter bort? - För lite tid.
Även om vägarna var öppna, vilket vore mirakulöst,
överlever hon inte.
Vi har en snöskoter. Vi kan köra fågelvägen.
Om vi hade haft bensin nog, kanske.
Vi har inte fått bensin på över en vecka.
Hon måste till Fairbanks.
Vi förbereder henne för transport, okej?
Du förstår nog inte hur allvarligt skadad hon är.
Jag förstår att om hon stannar här, så dör hon.
Hon överlever inte en så lång resa.
Vad ska vi göra då? Säg mig det.
Kvinnan där inne är döende.
Och om hon dör blir vi skyldiga, om vi inte kommer på nåt.
För det är väl det vi gör?
Vi samarbetar, lägger ihop resurser, överlever.
Så…
Hundspann då?
Cappy Weaver har sex huskies. De kan dra en stridsvagn.
Hämta honom. Duktig pojke. Hämta honom.
Okej, kom. Nu kör vi.
Jag vill inte säga det,
men även med hundarna är det risk att du måste röja väg.
- Det kommer sinka er. - Jag tänker inte låta henne dö.
Om jag inte kan ta mig över passet tar jag den gamla Old Glacier FIA-leden.
Den tar oss raka vägen till landsvägen.
Få tag i Shooter Brown. Han bor där i närheten.
Säg åt honom att möta oss vid FIA-leden.
Då kan vi köra till Fairbanks. Är hon okej?
Hon kämpar på.
Du får vara snabb som blixten.
Okej, då kör vi.
Här, en ryggsäck.
- Ta mitt gevär. - Tack, Riff.
Tack, mannen.
Okej.
- Då så, Hutch. - Så fort du är över passet
kommer det vara på håret.
- Är det inte alltid på håret, Hutch? - Jo.
Är vi klara?
Då så.
Då så. Då kör vi.
Hut!
Kom igen! Hut! hut!
Shoot, vi lyfter in henne i pickupen.
- Inte en chans. Jag kör henne inte. - Ursäkta?
Det är hennes fel att Donnie är död och Reed och de andra.
- Shooter, lyssna på mig. - Frank, det må vara ditt jobb,
men jag tänker inte hjälpa till. Du kan döma mig bäst du vill,
men jag kommer sova gott om jag är skälet till att hon dör här.
Du är bättre än så, Shooter. Kom igen.
Du vet att det inte står nåt i lagen om att jag måste hjälpa till.
Du har aldrig verkat vara nån som bryr sig om regler,
Shooter, men eftersom du gör det,
kan vi väl börja med underlåtenhet att visa registreringsskylt?
Dra åt helvete.
Vi tar en titt inuti. Vad har du där inne?
Så där, ja.
En öppnad behållare alkohol i ett motorfordon.
Det är en överträdelse.
Olagligt avlägsnande av säkerhetsbälte. Jag har nog här
för att beslagta ditt fordon till slutet av vargsäsongen,
men det borde väl inte störa dig?
För du skjuter inte mycket annat än whisky.
För helvete, Frank. Är det så det är?
Det är så det är, Shoot.
Nu lyfter vi in henne.
Kom igen.
Okej.
Ta hand om hundarna.
FAIRBANKS PROVIDENCE SJUKHUS
Tillgängliga biträden till apoteket. Kyle…
Det var som fan.
- Ja. - Frank, vi hittade honom.
Vi har hittat Havlock.
Fan.
- Knät ser ut att ömma, Frank. - Allt ömmar.
Var det en bushpilot som anmälde?
Ja, han fraktade förnödenheter.
När vi kom fram var det inte mycket kvar.
Tog han kurvan för snabbt?
Nej. Svartis, kort sladd, högt fall.
- Rätt poetiskt, tycker jag. - Hur menar du?
När det väl gällde var det inte vi som tog honom, det var Alaska.
Hur vet du att det är han?
Det går inte att ta fingeravtryck,
men bilen är anmäld stulen. Han har rätt längd, rätt vikt.
Men utsatt för för mycket värme för att ta DNA?
Frank, det är han.
Han saknar till och med kindtanden vi tror att han använde
för att öppna handfängslet på planet. Titta.
Tja, jag har väl svårt att tro att det är över.
Alaska tog honom.
Tommy, vad nytt?
Verksamhetschefen är på plats.
De har stängt av turbinerna och hittat det som återstår av Bradford.
- Äckligt. - Ja.
- Har du ringt rättsläkaren? - Redan gjort.
Nåt nytt om Scofield?
Nej. Inte än.
BE FÖR FAIRBANKS
Ses vi nästa gång?
Om vi har tur blir det på en strand i Florida.
- För varmt. - Ni är verkligen annorlunda.
Tack för att du kom, Trip.
Det fick ut mig ur staden.
Ja. Känner du Hutch?
Hur mår din farsa?
Jag har inte sett honom sen nätfisket på Twentymile.
Orsakar han bråk än?
- Gör fortfarande morsan galen. - Fast han klår inte er.
Jag fick rapport under resan.
Den var inte så detaljerad.
Så, vad hände?
Jag är inte säker på att vi vet riktigt än.
De säger att Langley är inblandat.
Nåt om en kvinna vid namn Jacqueline…
- Bradford. - Ja. Bradford.
Du, Ted… Jag har hållit på hela livet.
Jag kan räkna antalet politiker jag litar på på en hand.
Du är en av de bästa männen jag känner.
Och därför ville jag ge dig det här personligen.
- Vad är det här? - Sanningen.
Vi borde diskutera den när du hunnit läsa.
Jag vill bara se till att nån vi litar på har den. Nån…
Nån som har makt att påbörja en komplett och övergripande utredning.
Ja.
Guvernören ringer.
Säg att jag ringer tillbaka.
Nej, Ted. Ta samtalet.
Det är guvernören. Vi väntar utanför.
Vad?
- Du ler. Varför? - Nej, det är dumt.
Varför?
Jag vet inte, det är bara…
…om den bästa mannen jag känner ger hårddisken till den bästa man han känner…
…då har jag hopp.
- Börjar du bli mjuk? - Fan ta dig, mannen.
Nej, sluta. Det är en komplimang.
Ja. Jag uppskattar det.
Det gör jag också…
- …men vänj dig inte, okej? - Inte du heller.
Jag tänker fortfarande spöa dig i hockey.
Hur känner du dig?
Borde jag svara "välsignad"?
För det vore en lögn.
Det vore inte din första…
Hur fick du hit mig?
Med mycket hjälp.
- Arkivet. - Det är i trygghet.
Hos nån jag litar på.
Sanningen ska uppdagas.
Du, det är nåt annat du måste veta.
Det inträffade en bilkrasch och vi hittade en kropp.
Tror du att det var Levi?
Många vill nog att det ska vara han.
Jag behöver inte driva frågan.
Mitt jobb var att hitta 52 intagna.
Din makes namn stod aldrig på den listan…
Vad?
- Det kvittar. - Nej, nej, nej.
Det kvittar inte mig.
Jag tänkte på Bradford.
Det hon sa där ute.
Jag har hela tiden velat tro att jag på nåt sätt förlorat mig
i det här.
Jag förlorade mig inte.
Det här förändrade mig inte.
Det visade den jag alltid har varit.
Sluta. Tror du verkligen på det där?
Jag tänker på…
…flygplanspoliserna som dog.
Jag tänker på människorna i den här staden.
Din vän Donnie.
De är alla döda på grund av det jag gjorde.
Ett avsiktligt beslut jag fattade
gällande vad jag ansåg vara rätt.
Min far hade föraktat det.
Din far ställdes inte inför samma val.
Han följde reglerna. Han levde lagenligt.
Här, drick lite. Kom.
När du frågade om min dotter Ruby…
…berättade jag inte hela sanningen.
Anledningen till att de var ute efter mig den dagen,
skälet till att hon blev skjuten och dog i korselden
var på grund av ett avsiktligt beslut jag fattade.
Ett val.
Och när jag begravde min lilla flicka,
svor jag att jag hädanefter skulle följa alla regler.
Och det har jag tvingat mig att göra.
För när man följer reglerna, behöver man ju faktiskt inte fatta beslut.
Det finns inget subjektivt beslut om vad som är rätt och fel.
Man är inte ansvarig för de skador ens beslut åsamkar.
Man gör bara sitt jobb. Man skyller på reglerna.
Men låt mig fråga dig, Sid,
tror du verkligen att rättvisa kan hittas i regelverk?
Eller krävs det att människor…
…fattar de svåra besluten…
…omöjliga beslut ibland, ibland utan betänketid.
Jag håller inte med om allt du gjort.
Men jag kan förstå varför du gjorde det.
Och din far skulle hålla med om att du gav allt för en bra sak.
Ses vi innan rättegången?
Tror du det går till rättegång? Sluta.
Väcker DOJ åtal när de inser
att du kan tvätta CIA:s byk? Bradfords?
Det kommer de.
Bakom lyckta dörrar.
De lär åberopa nödvändiga nationella säkerhetsprotokoll
för att begränsa situationen.
Men jag hyser inga illusioner om att komma undan med det här.
Vännen som har arkivet, litar du på honom?
Med mitt liv.
Jag borde gå.
Åk hem, Frank.
Så…
Luke och jag har pratat, och vi båda…
…vi behövde utrymme.
Och…
…ingen av oss förstod… Förstår
hur vi ska kunna gå vidare som familj.
Men i slutändan är det det vi behöver göra.
Gå vidare.
Okej. Jag håller med. Jag vet.
Det sätter oss i en svår sits.
Pappa, säg nåt.
Jag ska lämna in pistolen.
Erkänna det jag gjorde och ta konsekvenserna.
Skulle det ge oss min syster tillbaka?
Göra oss till en familj igen?
Paddy Coogan är död.
Ruby är borta, och…vadå?
Ska vi förlora dig också?
Det skulle bara förgöra den här familjen.
Kan du göra dig av med den?
- Nej. Det är… - Gör dig av med den.
Jag har redan…gjort det en gång. Det är ju därför vi sitter här.
Okej. Jag förtjänar att hållas ansvarig för det här.
Och vad förtjänar Luke?
Vad förtjänar jag?
Du har gjort så mycket gott, Frank.
Det har du. Du har betalat din skuld.
Det har vi alla.
Om vi har mer att betala så gör vi det tillsammans.
Förstår ni hur vi hamnade här?
Sånt här försvinner inte. Det får konsekvenser, Luke
Det här är ett stort beslut.
Ja.
Tja, här fattar vi beslut som familj.
Och vi behöver dig här, pappa.
För min del så fanns den aldrig.
Jag såg aldrig pistolen.
Inte jag heller.
Är det här det ni vill?
Ja.
Det är dags.
Det är dags att den här familjen… dags att vi går vidare.
Nämen, för helvete.
- Vet du vad jag tycker, älskling? - Vad?
Jag tycker att vi borde skaffa ett stort kar i cederträ.
Vad tycker du?
Vi kan ställa det bland träden bakom gäststugorna.
Det skulle inte krävas nån el. De är vedeldade. Vad tycker du?
- Vi kanske kan fixa kontakten först? - Det har jag redan gjort.
Mamma, flygtaxin hade med sig frusna pizzor med leveransen.
- Kan vi käka några? - Nej, middagen är planerad.
- Åh, hej, Kira. - Hej, mrs Remnick.
Mamma skickade med det här och bad mig ge det till dig.
- Det är en inflyttningspresent. - Det hade hon inte behövt.
Tack.
Fan. Jösses. Helvete. Luke!
Ja?
Luke, vad sa jag…
Vad sa jag om att inte stänga…
- Hej, Kira. Hur mår du? - Hej.
…färgburken. Nån kommer kliva på den.
- Och vem klev på den? Jag. - Jag är ledsen.
- Kan du gott vara. Okej. - Den här är jättefin.
Tacka din mamma,
- men jag skriver ett tackbrev. - Jäklar. Frusen pizza.
- Säg att vi får pizza till middag. - Mamma vägrar.
- Vad? - Nej.
Snälla. Jag piffar upp den.
Vänta. Vänta lite. Du kladdar ner.
- Kladdar? Vi kladdar ner. - Sluta.
Nej, pappa.
Du är så pinsam.
Okej. Jag klarar inte att se det här.
- Kom igen. - Du utrymde rummet.
- Du är så romantisk. - Kom, älskling.
Det kanske är dags för…
Det kanske är vår första bokning.
- Det kanske är målaren. - Ja.
Målaren kanske kan fixa kontakten.
- Jaså? Jag kan fixa det här. - Släpp.
Hallå?
Ja. Visst, han är här.
Det är till dig.
Vem är det?
Jag vet inte.
Du, Luke?
Ja?
Hej, Frank. Hur mår du?
Jag mådde bättre för två minuter sen.
Det var inte snällt. Undrar du inte hur jag mår?
Inte ett dugg.
Vill du inte ens veta hur jag gjorde?
Jag gissar att det var Julian Steel.
Var det så han hette?
Jag hittade hans kropp under sökinsatsen med lokalborna.
Jag visste att han skulle komma till hands.
Håll utkik.
Han kom aldrig till Oklahoma, va?
Nej, men han fyllde sin funktion.
Jag hoppades att branden skulle denaturera hans DNA,
men det visste du väl redan, Frank?
Varför sa du inget?
Du är inte mitt problem längre, Levi.
- Är det så? - Ja, så är det, okej?
Och jag kan leva med att du lever nånstans där ute i världen.
Så länge du håller dig långt borta
från mitt lilla hörn av världen.
- Det blir svårt. - Varför?
För att du och ditt lilla hörn av världen, Frank,
är nu världens mittpunkt.
Jag förklarar sen. Jag måste sluta.
- Jag har saker att göra. - Nej. Berätta.
Jag ville försäkra mig om att din familj är i säkerhet hemma.
Lämna min familj…
Är du säker?
Ja.
Helt säker?
- Ja. - Du är galen.
Vad kan jag säga…
Jag älskar min fru.
Undertexter: Victoria Heaps