Iată-l, dle!
E rece, dle sergent?
Așa s-ar părea. E mort.
Eu nu lucrez cu păreri.
E Ryan O'Donnell.
Jefuiește trăsuri.
Îl caut de câteva săptămâni.
Și, da, e rece.
Deschide-i vestonul, te rog.
Pentru ce? Ucigașul ne-a făcut o favoare.
Executarea, sergent!
Iată și cauza morții, dle.
Ditamai cuțitul!
Atunci, de ce și-a bătut capul să-l coasă dacă a fost înjunghiat în întuneric?
Nu e chiar așa de simplu precum pare, Bramwell,
iar eu am de gând să-i dau de capăt.
Acesta e doar începutul.
Sunt cătană și te împușc!
Vă rog să duceți cadavrul la morgă!
ȘMECHERUL
Să trăiască grădinarul! Mulțumesc frumos!
Uite-o ceapă cu gust pătrunzător de vânat! De ce-și bat alții capul cu merele?
Chiar așa!
Ai luat limbă murată și gât de berbecuț?
Da.
Mă ajută astea să-mi câștig libertatea?
Nu, dar mă ajuți să-mi fac cumpărăturile.
Dar lucrez la o idee pe care ți-o voi dezvălui
după ce-mi duci alimentele acasă.
- Ești drăguț să cari tu o traistă? - Nu pot. Am un furuncul pe-o bucă.
În ce tratat de anatomie scrie
că un furuncul te împiedică să cari o traistă?
În tratatul Fagin.
Mă bucur să vă văd, dnă Samson.
- Lasă-mă să arunc o privire! - Nu-i nevoie, mulțumesc frumos.
Pun sare pe el.
De ce?
Ai văzut?
Ți-am zis eu că am un plan să te eliberez.
Ăsta nu e un plan, Fagin. E judecătorul Micawber.
Ești drăguț să-i spui tânărului Jack ce mi-ai spus mie?
Singura modalitate de a scăpa de sentință
este să fie anulată de Consiliul Consultativ al Coroanei, din Londra.
- N-o să mă elibereze. - Ba da!
Dacă-i ungem suficient. Ne trebuie cineva puternic,
lacom și corupt.
- Precum Ducele de Shrewsbury. - Alias unchiul lui Belle, Dickie,
care ar fi legat prin mijloace necurate de Consiliul Consultativ.
Cât costă să mituiești un lord?
Vreo 15.000 de lire.
15.000 de lire?
Știm că ducele are o asemenea sumă,
plus alte 5.000 pentru cheltuielile noastre.
Nu cred că vreau să mai aud.
Ai dreptate. La revedere!
Mulțumesc, dle!
- Nu-l putem jefui. E duce, ce dracu'? - De parcă ar conta în Port Victory!
E lumea noastră, nu a lui.
Dacă ne iese pasența, vom rămâne în istorie ca Fagin și Fiul,
cei mai mari pungași din lume.
Și-mi va obține libertatea?
Da, te va elibera.
Cum? Detalii!
Pământ!
- Pământ? - Da.
Îi vindem pământ care nu-i al nostru, la dracu-n praznic,
apoi îl mituim cu banii lui, ca să te elibereze,
și punem restul de 5.000 la teșcherea.
Și unde-i pământul ăsta?
Uite, aici locuim în prezent.
Suntem la marginea continentului.
Dar fii atent cât pământ nefolosit e în mijloc!
Îi spunem că-i al nostru, că e o gură de rai,
apoi îl încălțăm.
Vrei să vinzi o colonie falsă?
- Da, chiar așa. - Am înțeles.
Ce Dumnezeu, Fagin! Credeam că ai ceva mai concret.
Da' mai lasă-mă cu văitatul!
De asta suntem o echipă.
- Eu vin cu ideea, tu... - Cu planul.
Da, să zicem.
Mai ții minte bancherul tras pe sfoară la Londra?
Da, schimbul făcut cu Hlizitu'.
Da, ăla.
Începem cu unul cu destui bani, pe care-l amețim cu povești despre pământul nostru,
apoi trecem la unul mai bogat, apoi la altul și mai bogat,
- ...până ajungem la... - Unchiul Dickie!
Da.
Nu ne trebuie decât un bogătaș mai de Doamne-ajută!
- Sănătate! - Mulțumesc!
Aici erai, Dickie, băiete!
Văd că mi-ai găsit bârlogul.
Aș zice că mi se potrivește, nu?
Halatul sau jilțul?
Dragule, te aud din salon.
Trebuie să vezi un medic.
Fii serioasă! Mă gâdilă puțin trompeta.
E drept că jilțul de la ultimul post era ditamai tronul,
dar acesta are un farmec bucolic.
Ești amabil să-mi înapoiezi registrul?
Mă gândeam să arunc o privire pe aspectele mai posomorâte, Edders.
Dată fiind experiența mea.
Ești nespus de amabil!
Rezultatul acesta e greșit.
Și văd că te interesează resursele de salpetru ale coloniei.
Mă interesează multe.
E o zi splendidă pentru crochet, nu crezi?
Indubitabil.
Vii și tu, Janey?
După ce corectez astea.
„Intercostales interni. Intercostales...”
Fir-ar!
„Triangularis sterni.”
Verifică-mă dacă știu mușchii toracici, dar nu în ordine.
Nici nu mă gândesc.
Poftim! Sunt suficiente?
Perfect! Mulțumesc!
Știi că sunt extrem de înțelegătoare cu cei năpăstuiți...
Da, ți s-a dus buhul.
Dar Cotu Dracului e o cloacă de pungași.
Oamenii sunt periculoși, locul miroase...
- De asta au nevoie de ajutor. - Ție ți-e interzis.
- Mama a zis să nu operezi... - La spital.
O ascult întru totul. Pur și simplu împart alifii și feșe,
- ...ca orice doamnă caritabilă. - Mă îndoiesc că te va crede.
De asta coșul are fundul dublu. Mulțumesc, apropo.
- Îmi pare că nu mă asculți. - Se prea poate.
Fanny, trebuie să fac ceva practic, altfel înnebunesc.
- Câteva măsuri simple, de prevenție... - Te ador,
dar nu mă interesează deloc ceea ce vrei să-mi spui.
Să ai grijă!
- Mereu am grijă. - Nu ai niciodată!
Ai reușit?
Nu! Darius își ținea bunătățile acolo.
E imposibil de deschis.
Ai încercat să-l convingi cu vorba dulce și piciorul?
E un dulap ochios.
A trebuit să-l lustruiesc, dar n-am vrut să-l sparg.
Da.
Știm cu toții ce panseluță ești, Aputi, dar, gata,
lasă gândurile astea și atacă-l!
Fagin!
DATORII
Da!
Bogătași mai de Doamne-ajută!
„Tarquin, 8 lire. Barnabas, 11 lire.”
Doar prenume. Fir-ar!
Flashy, de ce porți un costum de cal?
L-am găsit într-o ladă.
Bun așa.
Darius!
Obrăznicătură ce ești!
Omul e obsedat de ponei!
Eu de ce aflu asta abia acum?
E de-a dreptul superb!
Voi doi m-ați ajutat să aflu secretele tuturor bogătașilor creduli din târg.
Mă duc să-l spovedesc pe Darius.
- Vrăjitoareo! - Zboară!
Vrăjitoareo!
Vrăjitoarea!
Vrăjitoareo!
E o vrăjitoare!
- Vrăjitoareo! - Ajunge!
Valea!
N-am greșit cu nimic, coniță!
Normal că nu.
Ești bine?
Poftim! Ține eșarfa mea!
Te rog! Ia-o!
Pot să mă uit?
Vreau să te ajut. Studiez medicina.
Am fost deja la spital.
Felcerul ăla mi-a zis că n-am nimic
și m-a dat afară de parcă am ciumă.
Pare a fi dl dr. Sneed.
Te doare?
Mă doare cumplit beregata.
Pot să mă uit?
Hai cu mine!
ATENȚIE - VARIOLĂ!
Mă tem că ai o tumoare a glandelor limfatice.
Cel mai adesea, sunt benigne, dar, dacă te doare gâtul...
Spune-mi verde în față!
Ar putea fi malignă.
Cancer.
Du-te să te consulte dr. Dawkins. Doar el!
Spune-i că te-am trimis eu și o să te trateze.
Dar va trebui să o extirpe.
Să o extirpe?
Și dacă o las?
Atunci, mă tem că vei muri.
Repede.
Nu aveți de ce vă teme, doamna mea.
Aveți o sănătate de fier.
Mai puțin asta.
Vă rog să vă liniștiți!
- Voi încerca să scot o parte... - Dle profesor!
- Așteptați-mă afară! - Da, doctore.
Nu mai operați!
Plod înfumurat!
Suntem copleșiți.
Eu conduceam spitalul ăsta când tu nu văzuseși nici măcar un cadavru!
Apoi ați ajuns un bețiv, mai știți?
Acum nu mai beți și sunteți o epavă.
S-a întors Dawkins.
Nu mai e cazul să operați. Niciodată!
Voi vreți să mă scoateți la pensie, este?
Care parte din „pensionare obligatorie” n-ați înțeles-o?
Mai vedem noi.
Jack! Te caută cineva.
Ești dl dr. Dawkins?
M-a trimis lady Belle. Mi-a zis că am...
O tumoare a glandei limfatice.
- Trebuie să fii operată. - Ba nu, să plece.
Tumoarea e benignă. I-am mai spus.
Nu sunt de acord.
Nu-mi pasă.
Dacă mă mai contrazici în fața pacienților,
o să pun să te biciuiască.
Nu-i tocmai locul ideal să practicați medicina singură, doamnă.
Nu practic decât bunătatea, după cum ne spune Biblia.
Sau n-ați citit Sfânta Scriptură?
Ba da. În greaca veche și ebraică.
Și în aramaică, unde era cazul.
Ca să înțelegi cu adevărat o carte, trebuie s-o citești în limba originală.
- Platon? - Socrate.
Și Platon.
La ce îi trebuie unui polițist limbi moarte?
N-am fost întotdeauna polițist.
Am studiat la Cambridge, am fost avocat. Dar simțeam că pot să fac mai mult.
Anchetând moartea semenilor și citindu-i pe antici?
Mă calmează după grozăviile de la muncă.
În ciuda nestatorniciei noastre, învățăturile lor rămân.
Ne dau un sentiment de nemurire.
Nu credeți în Dumnezeu?
Am crezut cândva.
Vă rog!
Permiteți-mi!
Mulțumesc.
Îmi permiteți să vă însoțesc până acasă?
Nu. Mulțumesc!
Mă descurc și singură.
Vă chem să medităm la adevărul profund al mântuirii.
Puțini semeni au păcătuit mai mult decât noul nostru dascăl, Darius Cracksworth,
care a căutat pavăza bisericii când viața sa decadentă
l-a trădat și i-a adus căderea.
Un bărbat rătăcit în mlaștina depravării,
poftelor, hoției și cămătăriei...
Am ratat ceva?
- Nu, n-ai lăsat nimic pe de lături. - Bine.
...care s-a întors în casa Domnului.
Și, drept dovadă a îndreptării sale,
îl rog pe el să împartă Sfânta Împărtășanie.
- Trupul lui Hristos! - Mulțumesc!
Trupul lui...
Hristoase!
Odată cu pâinea, îmi binecuvântezi și cartea asta sfântă?
Cartea aia e a mea!
A fost.
Acum e a mea, odată cu restul lucrurilor tale.
Nu văd decât o listă de datorii și prenume.
„Tarquin, Barnabas, Wilfred.”
E clar că toți bogătașii ăștia adoră jocurilor de noroc,
iar tu ai fructificat ocazia.
- Hai, sictir! - Cam pătimaș pentru un om pios!
Apropo, Darius, te doare gâtul?
Sau ți-e vocea răgușită de-atâta nechezat?
Vreau numele întreg al unui bogătaș credul și mai de Doamne-ajută și gata!
Deocamdată.
Henry Manners.
Și ai văzut raiul ăsta cu ochii tăi?
Da, mi s-a întipărit în minte.
Văi verzi, păduri seculare.
Soluri pline de aur, aș zice.
Bănuiesc că ai dovezi: acte de proprietate, hărți.
Dovezi? Da. Deși a pune pe hârtie asemenea imagini ar fi un sacrilegiu.
E singura ta șansă de a cumpăra un colț de rai înainte de a-l lua alții.
MAGAZIN UNIVERSAL MANNERS CALITATE LA PREȚ MIC
M-ai făcut curios, însă fără dovezi,
nu pot să-mi risc capitalul pe vorbele unui om cu o înfățișare fără seamăn.
O s-o iau drept compliment.
Eu nu.
Momâia dracului!
Iertare! Mă supără guta.
Profesoara mea de olărie, dra Bloom, a zis că sunt talentată.
E clar că se pricepe să descopere talente.
Dar pe mine mă atrage asta.
E doar o vază goală.
Cât mi-aș dori s-o umplu!
Splendidă idee!
Mergem?
Edders, viața ta debordează de pace și fericire familială.
Mai că te invidiez.
Da.
Bună lovitură!
Eu, pe de altă parte, duc o viață de aventuri diplomatice,
- ...prins cu treburile de stat... - Nu zău?
Soția cărui ambasador ai dezonorat-o în ultima vreme?
O agerime delicios de crudă!
Draci bălțați!
Pentru tine, tati! Sper să te simți mai bine cât mai curând!
Strașnic de...
- Sănătate! - Scuze, draga mea! Frumos din partea ta.
Victoria-i de partea mea.
- Iertare, Edfordshire! - Nu-i nimic.
Așa sunt eu, competitiv. Vezi tu, când vreau ceva,
trebuie să-l câștig...
indiferent de costuri.
Adorabil miros!
Ești bine, dragule?
- Ce? - Ai milă, Doamne!
- Duceți-l la spital! - Cred că trebuie să ajung la spital.
- Phineas! Nu sta degeaba! Ajută-i! - Ia-mă de mână, dragule!
Pot să vă ajut, dle inspector?
Îmi cer iertare.
Mi-am luat libertatea de a studia un cadavru.
Nicio problemă.
De fapt, voiam să vă mulțumesc că l-ați salvat pe Dawkins.
- Vă e prieten? - N-aș zice.
E complicat.
Oricum ar fi, avem nevoie de el aici, dle.
- Dacă vă pot ajuta cu ceva... - Da.
Ați putea examina cadavrul acesta?
Vreau să știu dacă rana exista și se vindeca
sau dacă i-a provocat moartea.
Nu, l-a ucis.
Mi-ați putea explica?
Nu sunt urme de livor mortis.
Când o persoană moare, sângele i se adună în zonele inferioare,
creând un tipar violaceu. Absența acestuia indică pierderea sângelui.
Iar cum tăietura este singura rană vizibilă...
- Putem zice că a sângerat până la moarte? - Da.
Ar fi putut contribui durerea, șocul, dar cauza a fost sângerarea.
Dar de ce i-a mai cusut rana dacă și-a propus să-l omoare?
La întrebarea asta va răspunde justiția, nu medicina.
Ar fi putut fi o operație de mântuială?
Vreun chirurg?
Nu unul de-al meu.
Cusătura e groaznică.
Asta nu elimină definitiv chirurgul, nu?
Nu, aș zice că nu.
Din ce motiv ar putea un medic să coasă prost o rană?
Poate de oboseală?
Toți medicii sunt obosiți, dle inspector.
Aș zice că mai curând a fost întrerupt sau se grăbea.
Ceea ce ar putea fi plauzibil dacă opera pe străzi.
Mulțumesc!
N-ați uitat nimic, dle medic?
Da. Mulțumesc!
N-am reușit să o mai rețin.
Stați!
Așteptați, vă rog!
Trebuie să vă operăm, altfel veți muri, doamnă.
Șeful dv. a zis că n-ar fi grav.
Eu zic că se înșală. La fel și lady Belle.
Iar ea e cel mai priceput medic cu care am lucrat.
Nu mai pun piciorul în spitalul ăla.
Cine a zis că avem nevoie de spital?
Vă rog! Permiteți-mi să vă salvez.
- Ne mai trebuie acid carbolic. - Da, dle.
Unde naiba e eterul?
Ai o fereastră cât operează Sneed, dar nu o poți face aici.
Găsește un loc retras și curat!
- La Fagin acasă. - Am zis „curat”.
- Dle dr. Dawkins? - Ce vreți? Mă grăbesc.
- Îmi puteți spune unde ați fost aseară? - Aici. Operam.
- Poate confirma cineva? - Probabil. Era târziu.
Aș putea citi fișa pacientului?
Nu țin fișe.
Serios? Deci lucrați fără hârtii?
Munca mea vorbește de la sine.
V-am văzut tratând un pacient în afara spitalului.
Operați vreodată pe străzi?
Doar când pacientul trebuie stabilizat.
- Îmi permiteți să trec? - Doar după ce voi termina interogatoriul.
Coaseți operațiile cu ață albastră?
N-am idee.
Nu-mi pasă ce culoare are atâta timp cât oprește sângerarea. Scuze!
Mulțumesc!
Ce ți-ai făcut, prostuțule?
Cine, eu, în pătuț?
Și-a atins un nerv și posibil să-și fi fisurat o coastă.
Cum nu aude, bănuiesc că și-a perforat timpanul.
Dumnezeule mare!
Nu-i cazul să meargă la spital. E o procedură simplă.
Pe care o va efectua un medic calificat.
- Să fie florile de vină? - Ce?
Nu, unchiul e de vină.
Da, da, în grădină.
De fiecare dată când ne vizitează, tata e stresat.
Ba sughiță, ba tușește, ba are ticuri.
- Prostii! - De data asta, strănută.
Nu, nu e spută, e urechea.
Și spatele. Și...
- Coasta! - Da, coasta!
Mai repede, te rog!
Îmi promiteți că n-o să doară?
Voi folosi eter. Elimină durerea, vă promit.
Gata, tată!
- Hai, dragule! - Da.
Încă puțin.
Așa! Hai!
„Un loc retras și curat.”
- E totul bine afară? - L-am primit pe guvernator,
dar nu e grav.
Termină aici! Mă ocup eu de el.
Ba nu!
Dacă pleci acum, omul acesta va muri.
Termină operația! Se va ocupa proful de guvernator!
Cheamă-l pe Dawkins!
- Nu e... Nu e aici. - Atunci, unde naiba e?
N-am idee, Rainsford. Nu eu sunt gardianul lui. Tu ești.
- Ea e medicul. - Haide!
E simplu să-i îndrept spatele. Coastele trebuie imobilizate,
iar urechea se va vindeca singură dacă e tratată cu grijă.
- Nu ești medic. - În absența dr. Dawkins,
sunt cel mai bun medic pentru tata.
Încetează!
Nu trebuia să te las să intri în spital. Du-te și așteaptă-mă în trăsură!
- Ești ridicolă, mamă! - Fă cum ți-am spus!
Altfel, sprijinul meu pentru educația ta medicală ia sfârșit.
Îmi pare rău, tată.
La timp să-l salvez pe Excelența Sa!
Mintea mi-e mai ceva ca briciul de când m-am lăsat de băutură.
Da, aș bea un pahar de vin.
Nu știu să fi auzit decizie mai absurdă...
Bună! Parcă nu trebuia să ne vedem.
Nu, așa e.
Pe vremuri,
o procedură ca aceasta n-ar fi fost tocmai floare la ureche.
Dar acum avem un dispozitiv
care face întreaga afacere ușor de controlat.
Ești sigură că e doctorul cel mai bun?
În lipsa lui Sneed și a lui Dawkins, da.
Nu l-ai închis pe Dawkins că a salvat-o pe Belle?
Încetează!
Da, asta...
- Șezi pe loc! - Doamne!
- Dumnezeule! - Pot să fac o sugestie?
- Ce? Să iau loc? - Luați loc! Da, vă rog.
Odihniți-vă spatele!
E de-a dreptul scandalos!
Eu mă ofeream să-i vând o bucată de pământ a-ntâia...
- Care nu există. - Un detaliu minor.
...cu cele mai sclifosite țoale din dulapul lui Darius Cracksworth...
- Pălăria roșie mi-a părut de efect. - Mersi! Și mie.
Dar bogătașii ăștia tot mă priveau de sus.
- Trebuie să-i impresionezi. - Și n-am făcut-o?
Credeam că-s ministrul de finanțe în astea!
- Au pus borfași șefi la visterie? - Normal!
Îți trebuie ceva să le arăți că ești cu adevărat bogătaș.
Ce ziceți de aia?
Fagin, nu se cade să-i furi trăsura guvernatorului.
Nu.
Nu, doar o împrumutăm.
Trecem pe lângă magazinul universal, eu cobor,
le fac din mână dlui Manners și altor boiernași,
apoi o aducem înapoi. Simplu!
„Simplu.” E de-a dreptul sinucigaș.
Tu n-ai ce căuta aici.
Sneed nu mă lasă să operez în spital. Avem o mică fereastră de timp.
Și ai dreptate, e malignă. Dacă nu e extirpată, o să moară.
Prin urmare, o voi opera aici, acum, cu sau fără ajutorul tău,
dar eu zic că îi cresc mult șansele dacă participi și tu. Prin urmare...
Mă scoți din minți.
Vrei să faci tu prima incizie?
Ține-l bine!
Întotdeauna doare un pic când îți așezi un nerv atins.
- Atunci, poate niște eter, dle profesor? - Eter?
Nu-i nevoie! Nu!
Guvernatorul e puternic ca un taur!
Da. Știu și eu?
În același timp...
Eterul, în cazul nostru, ar însemna să dăm nas sensibilităților moderne!
Așa o fi. Dar mă întreb dacă...
Nu te teme, dle guvernator! Ești pe mâini sigure!
Bine.
Unu, doi, trei!
După ce fac incizia, tumoarea ar trebui să iasă relativ ușor.
IMPRIMERIA JAGGARD & BLOUNT. CĂRȚI ȘI PAPETĂRIE
- Treci înapoi, împielițatule! - Talentat!
Vino-ncoace!
Nu iese.
- Sternocleidomastoidianul e prins în ea. - Doamne!
- Va trebui să o excizăm. - Nu se vede nimic.
Cum ferim carotida și jugulara pe nevăzute?
Cu foarte multă atenție!
Cred că vom reuși dacă rămâne perfect...
Dii!
Pleacă din stradă, maimuță turbată!
Fagin? Ce naiba cauți aici?
Caut să te eliberez!
Fii pe pace! M-am gândit la toate, Dodge!
Și n-ai găsit și tu altă soluție? Eu și Belle tocmai operam.
Scuze, Dodge! Șansa îmi surâde!
Laoparte, scoică fără creier! Mai iute!
Mâinile sus! Așa!
Acum, îndoim brațele! Sunteți gata?
De ce ești așa de rea cu mine?
Dacă aș fi rea, Richard, ți-ai da seama.
Cândva erai tare plăcută.
Noi am petrecut clipe plăcute.
Și s-a terminat.
Gata!
- Te-ai schimbat. - Tu ai rămas, ce surpriză, neschimbat!
Ești bine, dragule?
Mi-a revenit auzul.
Am reușit!
Așa-ți trebuie, sardea-mpuțită!
Câtă nesăbuință! De ce a furat Fagin trăsura?
Nu a furat-o.
Eu i-am zis s-o mâne pentru că e mai sigur în mișcare.
Oprește trăsura! Acum!
O să fim descoperiți, iar ea o să sângereze!
Nu vom putea separa tumoarea dacă ne hurducă!
Pleacă din stradă!
- Bisturiul! - Am eu unul.
Lasă-mă pe mine! Am învățat să operez pe mare, pe furtună. Floare la ureche!
- Ție chiar îți face plăcere! - Ba nu.
Mămucuță mare, na că s-a spart buboiul!
- Cine întreține drumurile? - Gata!
O să opresc eu nebunia asta.
Nu, stai!
Îți poruncesc să oprești trăsura!
Vrei să închizi tu sau mă lași pe mine?
Dle Fagin?
Dle Manners!
Mă tem că trebuie să plec. Mă duc să iau masa cu guvernatorul.
- Fă loc, Pomeți! - Iresponsabilule!
Trebuie să curățăm trăsura înainte s-o ducem înapoi.
- Imediat! - Înduioșător gând,
dar am de rezolvat o treabă importantă.
- E totul în regulă, dle Fagin? - Da, mulțumesc.
Sendvișuri cu potârniche la ceai, dle guvernator? Minunat!
Bine! Și curățați-vă păcătoasa de trăsură!
Excelent!
- A fost interesant, nu? - Puțin cam țeapăn, dar mult mai bine.
Mulțumesc, profesore! Îți rămân dator cu vinul.
Profesorul nostru e un geniu necunoscut.
- Se poate spune și așa. - Da.
Fii pe pace, tată, te oblojesc eu.
Da, mulțumesc.
- Hopa sus! - Urcă, dragule!
Așa!
Așa, dragule!
Pentru tine.
Lady Fanny! Sunt copleșit.
Radiază de frumusețe!
Ți-ar părea deplasat de ți-aș zice că ai un păr atât de frumos,
că aș vrea să-l fumez într-o pipă?
N-am auzit compliment mai romantic!
Ți-ar părea deplasat de ți-aș zice
că mi-ar plăcea să-mi presar părul tău pe față
și să privesc bolta prin el?
Te iubesc, Phineas!
E prea devreme? Știu că ne-am cunoscut de-abia marți, dar...
Eu te iubesc de ani și ani.
Cum așa?
Te-am întâlnit în vis.
Nu știam că ești atât de apropiat de familia guvernatorului.
Ce mi-e familia mea, ce mi-e a lui? Suntem toți o familie.
- Sunt mulți investitori? - Da, o grămadă.
Cu greu ai trece printre ei.
Excelent!
Atunci, sunt gata să risc.
Splendid!
Și hârtiile?
Le rezolvăm și pe alea repejor.
Slavă cerului că te-ai hotărât! N-a mai rămas mult pământ.
Am nevoie de restul numelor de bogătași.
Într-o zi o să-ți tai beregata!
O să mai dureze, dar îți promit c-o să mori de mâna mea.
Da, nu ești primul care-mi spune asta.
Un lucru rămâne neschimbat: vreau să-mi spui numele alea.
Aștept lista până mâine, Darius.
Băieți, să tot dăm plase ca asta!
La cât mai multe plase!
Ce-s ăștia?
Tu ce crezi?
Avans pentru libertatea ta.
Fagin, nu...
Mulțumesc!
Nu-s suficienți ăia ca să scapi de cătușe, dar...
Și știu că nu-ți arăt prea des așa cum ți-ai dori tu,
dar tu ai locul tău în inima mea zbârcită și bătrână.
Îmi pare rău
pentru cele întâmplate între tine și Pomeți.
Dar nu cred că ești în siguranță lângă ea, Dodge.
Parcă nu trebuia să ne vedem.
Nu trebuie. Nu avem voie.
Dar trebuia să aduc subiectul în discuție pentru că simt că stă între noi.
Credeam că între noi stă doar dragostea, nu?
Azi, în trăsură,
când Fagin a pus stăpânire pe ea, ție...
ți-a făcut plăcere.
Ție nu ți-a deșteptat nicio emoție?
Niciuna.
La început, credeam că o faci ca să supraviețuiești.
Dar tu, Jack, vânezi aceste riscuri de dragul euforiei ce o simți.
E o dependență, Jack.
Și mă tem că asta sunt eu pentru tine.
Nu, Belle...
Tu ești totul pentru mine.
Ești singura persoană din viața mea care m-a făcut să mă simt în siguranță.
Atunci, de ce nu-mi respecți dorința de a fi mai prudent?
Cum de nu pricepi cât de mult mă sperie? Cum vrei să trăim împreună,
când tu insiști să cauți primejdiile cu lumânarea?
Sunt singurele momente când simt că trăiesc.
Când lumea se prăbușește și...
Simt cum mintea mi se limpezește în mijlocul nebuniei.
Zici că diferențele dintre noi ne vor despărți, dar nu-i așa.
Ele ne unesc. Prudența ta și cutezanța mea.
Cunoștințele tale și mâinile mele iuți.
Separat, suntem buni, însă, împreună, suntem geniali.
Și nu doar pentru pacienți.
Hai, recunoaște că ți se pare pasionantă!
Nu ești atent.
Pasiunea mea e să te țin în viață, ca să avem un viitor!
Azi am avut noroc.
Nu trebuie să se mai întâmple.
Ce ți-am zis?
Ea o să plece de fiecare dată.
Dar eu îți sunt alături până la capăt.
Hai, băietane!
Ați găsit ceva, dle?
Curios cum o trăsură cu care a mers unchiul d-rului Dawkins
ascunde sânge și un bisturiu.
Subtitrarea: Cristian Brînză