"Milý deníčku, dnes je poslední školní den.
Začíná léto.
Ale hlavní je, že Manuelu a mě
pozvali k bazénu v Danielově vile."
"Na tohle jsem čekala už dlouho.
Možná si mě tentokrát všimne."
Elvíro.
Můžeš vzbudit svoji vnučku? Mám zpoždění.
Melisso, pospěš si, přijdeš pozdě do školy.
Elvíro.
Copak mě neslyšíš?
Prosím tě, skočíš tam?
Mám zpoždění. Musím se obléct.
Promiň.
To nic, zajdu tam sama.
To je ale nepořádek.
-Zlato, budík. -Běž pryč.
Promiň, zlatíčko, ale přijdeš pozdě do školy.
Běž pryč.
Přijely jsme tam v 16:00.
léto
Celou cestu jsem chtěla zastavit a vrátit se.
Srdce mi bilo až v krku.
-Počkej, nezvoň. -Proč?
Ještě je brzo.
No, Titti říkala, abysme přišli ve čtyři.
Sáhni si.
-Nic necítím. -Blázníš?
Chystá se vybuchnout. Odjedeme, dokud je čas.
Ne. Vzdycháš po něm už rok. Teď konečně...
A dneska vypadám jako příšera.
Neblázni. Vypadáš skvěle.
Co když zjistí, že neumím plavat?
-Nechoď k bazénu. -Co když pozná,
že jsem se ještě nelíbala?
Blázníš? Vždyť jsme to tolikrát trénovaly.
Tak se uklidni.
-Kdo je to? -Která?
-Ta jediná píchatelná. -Přijely jste.
-Na ni, Patrizio. -Ne, nemám na to náladu.
Ne, nebuď parchant.
-Čau, Manuelo. -Já jsem Manuela.
Já jsem Melissa.
-Tak čau, Melisso. -Pojď, Danieli.
Omluvte mě.
No, já...
Vy kreténi, moje boty!
Stály mě 200 eur.
-Kdo je to? -Lavinia. Arnaldova holka. Je to kráva.
Ať tě ani nenapadne mě tam taky hodit. Jinak ti nakopu prdel, jasný?
Moje lásko.
Půjdu tam.
Opatrně, hodí tě do vody.
Ne, neumí plavat!
Pomoz jí! Udělej něco!
Bála ses?
Já? Ne.
Myslel jsem, že umíš plavat.
Jo, umím plavat, ale najednou jsem se vyděsila.
Cože? Říkalas, že ses nebála.
Potom.
Bála ses.
Pojď. Ukážu ti nejhezčí místo zahrady.
Tak ty neumíš plavat. Jestli chceš, někdy tě to naučím.
Můžeš sem přijít bez všech těch lidí.
-Takže? -Takže... Co?
Takže přijdeš?
-Jo. -Líbí se ti tady?
Jo.
A líbím se ti já?
-Trošku. -Co dělá tvůj táta?
Stavebního inženýra.
-Staví silnice? -Ne, u těžařů.
Je na plošině uprostřed Indického oceánu.
Vrátí se až za rok.
A tvoje máma?
Prodává svatební šaty.
-Máš sourozence? -Ne. Mám kamarádku.
-Svěřuješ se jí? -Jo.
-A říkáš jí všechno? -Jo.
A co jí řekneš o mně?
Nevím.
Vypadáš jako holčička.
Kolik ti je?
Patnáct a půl.
-Máš kluka? -Ne.
A ty máš?
-Co? -Holku.
Ne, nemám.
Jsi panna?
Jo.
-Kolik kluků jsi už líbala? -Dva.
-A kterej byl lepší? -Nevím...
První.
Vstaň.
Co ode mě chceš?
Chceš mě políbit?
Jo.
Tak polib moje péro.
Dej si ho do pusy.
Co to děláš?
Příště mě možná budeš moct políbit na pusu.
Od toho dne jsem ho ještě neviděla.
Bylo to temné léto. Plné tlumeného pláče.
Čekání u telefonu, který nezazvonil.
Chtěla jsem zmizet. Odletět pryč, daleko odsud.
Jako můj otec. Na druhou stranu světa.
podzim
Netvař se tak. Uklidni se.
Zajímalo by mě, co bys dělala ty. Po tom všem prostě zmizel.
Nemyslí na tebe, zapomeň na něj.
Nikdy jsem neřekla, že mu na mně záleží,
ale že mně záleží na něm.
A že každej den je to horší.
Jdeme.
-Dobré ráno. -Dobré ráno.
Prosím, slečny.
Všichni jsme na vás rádi čekali, že?
Docházka.
-Ademová, Elisabetta? -Tady.
-Bozziniová, Manuela? -Tady.
Caldironovi, Clelia a Leo?
-Tady. -Tady.
De Angelis, Marco?
První den školy.
Cítím se strašně.
Je to nový student. Skvělý začátek.
Musím ho vidět. Ale není tady.
Prázdniny skončily pro všechny kromě něj.
Jmenuju se Marco De Angelis.
Víš, že bych tě měl prostě vyhodit?
Ale ne, to je moc snadné. Zůstaň tu. Najdi si místo.
Za to, co udělal, ho chci nenávidět.
Ale nejde to. Pořád po něm toužím.
Moje oblíbené místo. Říkají mu lavice smrti.
Je to fešák.
To je ale případ.
Takže jsi tvrďák. Tak uděláme první zápis.
Krásnou čtyřkou.
Nechápe, jak moc ho mám ráda.
A i kdyby mě ztrapnil, tak bych mu odpustila.
Kdybych ho mohla stisknout aspoň jednou, pochopil by.
Zavolej mi, lásko.
Zavolej mi, zavolej mi.
Zavolej mi.
Raz.
Dva.
Tři.
Ano, je tady ráno.
Ano, hned ji zavolám. Jak se máš?
Melisso, rychle, to je táta.
Melisso. Otevři, volá táta.
Proč se tam pořád zamykáte?
Zlato, chceš nejdřív svoji matku, nebo dceru?
Tati. Víš, že se mi o tobě zdálo?
Jo. Byli jsme v Paříži. Ale byl to náš dům.
Proč nechodíš do svojí koupelny?
Jo, jsem hodná. Ale ty buď taky hodnej.
Ne, prosím nekuř.
-Ne tady v koupelně, vadí mi to. -Pořád čekám na tvůj e-mail.
Hned s tím přestanu.
Tahle je poslední. Přísahám.
Jo, dám ti ji.
Ahoj, zlatíčko.
Jistě, že beru léky.
Proč to pořád opakuješ?
A pak že jsou staří lidé zabednění.
"Milý deníčku, naše rodina je příšerná.
Otec je strašně daleko, matka mě vůbec nechápe.
Naštěstí je tu babička. A nejlepší kamarádka Manuela."
Zpomal!
Se mnou by ses neměla bát! Nikdy!
Jasně, ale dávej pozor!
-Věříš mi? -Jo, jsi skvělá!
Tělocvik nesnáším.
Ale Manu ho určitě nesnáší ještě víc.
Aspoň se nemusíme učit.
Letos toužím po něčem jiném.
Každý den doufám, že ho ve škole potkám.
Zatím se to povedlo dvakrát na chodbě.
Neviděl mě, nebo předstíral, že mě nevidí.
Je to zvláštní, cítím svoje tělo víc než dřív.
Líbí se mi to.
Ale víc by se mi to líbilo s ním.
Copak, vzrušil ses?
Ale co, máš dobrý nádobíčko. Kdo by to byl řek?
To nic. Jen žárlí.
Chci ho. Vím to jistě.
Ano, byla jsem se v něm podívat.
Vypadá jako vězení.
Ne, byla jsem ještě jinde.
Je přepychový. Počkej chvilku.
Tady je to.
"Luxusní prostředí.
Vysoce kvalifikovaný lékařský personál."
1 800 eur.
Ne, ještě jsem s ní nemluvila.
Víš, že to s ní není snadné, ne?
Proč s ní nepromluvíš ty?
Dobře, dobře. Ano, zkusím to.
Melissa?
Ano, zpočátku bude naštvaná. Ale pak...
Znáš děti, ne?
O skútr se neboj, neustoupila jsem.
Ale pořád jezdí na Manuelině.
Chtěla začít chodit na plavání.
Tentokrát to vypadá... Rozhodla se to naučit.
Haló? Slyšíš mě?
Haló?
Elvíro.
Půjčila jsem ji Melisse. Ale teď ji potřebuju.
Jdu s pár přáteli na čaj.
Jak můžeš v tomhle zmatku žít?
Aspoň ve svém pokoji si můžu dělat, co chci, ne?
Tohle jsem našla v obýváku.
Promiň. Už se to nestane. Slibuju.
Proč jdeš tak pozdě ven? Mám tě přijet vyzvednout?
Nemusíš. Pojedu autobusem.
Ne, vezmi si taxi.
Taxi stojí peníze.
To neřeš. Zaplatím ho. Nechci se o tebe strachovat.
Pak bych si chtěla promluvit.
Ale ne teď, máš naspěch.
Jen povídej. Mí přátelé počkají.
-Vzala sis prášek? -Ano.
Ne, nevzala jsem si ho.
Ale to je moje věc.
Ne, vlastně je to i naše věc.
Nevíš, jak moc tvému nemocnému srdci pomáhá.
Moje máma babičku nesnáší. Někdy si myslím,
že na náš vztah žárlí.
Naštěstí mezi mě a Manu se nedostane. Obdivuju ji.
Manu říká, že bych se neměla bát si s Danielem promluvit.
Říkali, že Daniele už je tady.
Podívej se na mě.
Podívej se na mě. Podívej se na mě. Podívej se na mě.
Nejsi Melissa?
Vyrostla jsi. Málem jsem tě nepoznal.
Kolik ti je?
Skoro 16.
Pojď.
Arnaldo, pamatuješ si na Melissu?
Melissa.
Vypadáš skvěle, i když jsi suchá. Blahopřeju.
Tak si na to shledání připijeme.
-Lavinie, lásko, co je? -Chci pryč, mám tady toho dost.
Myslela jsi na mě?
Chci se tě na něco zeptat. Ale ne tady.
Chceš jít se mnou?
Tak pojď.
Jsi ještě krásnější než v létě.
Můžu se tě na něco zeptat?
Chceš mě políbit?
Jsi ještě panna?
Ano.
Chceš to se mnou dělat?
Takhle tě chci.
Vezmi si ji.
Miluju tě.
Nemiluju tě.
Jsi blbá.
Kdo se tě ptal?
Tatínku. Milý tatínku.
Ani nevíš, jak moc bych chtěla, abys tady byl.
Řekla bych ti: "Běž za Danielem. Plivni mu do tváře.
Sraz ho na kolena. Zbij ho.
Poniž mě, jako on ponížil mě."
Proč se takhle chovají jen muži?
Od teď slibuju, že se budu chovat stejně jako oni.
Budu myslet jen na vlastní rozkoš.
Ke všem se budu chovat stejně.
Bez ohledu na jejich city.
Bez zájmu o to, kdo stojí přede mnou.
Tvoje dcera, Melissa.
Ne, co to říkáš?
Ne, znám tě, Dario.
Už ses dávno rozhodla.
Vlastně víš co, Dario?
Možná se tam budu mít líp.
Tvoje pozornost mi jde na nervy. Vím, že jsi upřímná,
ale stejně je to otravné.
Jde mi o Melissu.
Hodně na mě spoléhá.
Na mě taky.
Víš to jistě?
Proč jsi na mě taková?
Určitě se tam smí kouřit?
-Jinak tam nepůjdu. -Oficiálně by se nemělo.
Ale kouří tam všichni, tak dělají, že nic nevidí.
Bohužel. Musíš přestat. Víš, jak ti to škodí.
A ty víš, jak mi to pomáhá.
"Milý deníčku, matka dala babičku do hospicu."
-Sakra, leje tam. -Podej mi deštník.
"Ani se mnou tuhle odpornost neprobrala.
Nic pro ni neznamenám.
Až táta přijede na Vánoce,
odvezeme ji zpátky domů. A pak už s námi zůstane navždy.
Podej mi ten deštník. Tak dělej.
Elvíro, kam to jdeš? Všichni zmokneme.
Zlatíčko, proč to děláš?
Víš, že ji zlobí srdce.
Musí být někde, kde se o ni postarají.
No tak.
Děkuju.
Dobrý den.
Co je to tentokrát?
No tak, rozvesel se.
Pěkné, ne?
Teplé barvy.
Sestry jsou tu milé.
Skoro bych tady chtěla sama bydlet.
Kde jsou zásuvky?
Tady je jedna.
-Je v ní zapojená lampa. -Potřebujeme rozdvojku.
Někde tu musí být.
Našla jsem ji. Tu máš.
-Je tu pěkný pořádek. -Že?
Domov je tam, kde je stereo.
Změnilo můj život.
Babi...
Půjdu zavolat vrchní sestru.
Melisso.
Melisso, nebuď smutná.
Nic se mezi námi nezmění.
Můžeš za mnou kdykoliv přijít,
a já ti uvařím skvělý čaj.
Vážně ti nevadí, že se sem stěhuješ?
"Nebe je tam, kde jsem já." To říkával tvůj dědeček.
Byl nádherně sobecký.
Tak se na to podíváme.
Zbavíme se téhle mizerné staré deky.
Vidíš?
Je to tu úplně jiné.
Je to snadné.
Babi. Babi.
Neplač, zlato,
-neloučíme se navždy. -Ale vždyť pláčeš ty.
Hudba.
Tvoje oblíbené.
Rizoto s houbami, nebo paella?
Nic.
O mě se nestarej. Stejně umíš jenom všechno zničit.
Zlatíčko, proč jsi na mě taková?
Vážně ti tolik vadila?
Teď budeš šťastná.
Konečně budeš mít popelníky čistý.
Zlobíš se na mě?
Babičku miluju.
Bez ní bude tenhle dům prázdný.
Věř mi, bude mi chybět víc než tobě.
Vážně? Tak ji přivezeme zpátky.
Hned teď!
Zlatíčko...
...tam je jí líp.
Viděla jsem její sousedy. Milí lidé.
Táta by to nikdy nedovolil.
Ale on to dovolil. Rozhodli jsme o tom společně.
Lžeš.
Melisso.
Chvilku tu zůstaň.
"Milý deníčku, moje matka je zrůda. A můj otec?
Ušili to spolu?
Nemůžu tomu uvěřit.
Ale co když je to pravda?
Ráda bych se vzbouřila, ale nic nezmůžu.
Vůbec na mně nezáleží."
Jak to dopadlo s babičkou? Já jsem s mámou v kině...
...hrozná nuda! MANU
"Teď jsem sama. Úplně sama.
Vztek. Vztek. Vztek.
Hnus, vztek, hnus..."
Neuvěřitelný! Je tady Marco, ten novej!
Je krásnej... Mám za ním jít?
Proč mi neodpovídáš? Tak dobře.
Nezapomeň na tu zítřejší písemku z italštiny. Čau!
"Dneska mám narozeniny.
Matka mi dala dárek. Neotevřu ho.
Táta mi volal, když jsem nebyla doma, a už se neozval.
Vstávat bez babičky bylo strašné.
Dům je bez ní prázdný."
Dneska zkoušet nebudeme.
Přečteme si noviny.
"Podle nedávného průzkumu
je mezi Italy 75 procent aktivních katolíků."
"Bude mi 16. Už nejsem dítě.
Chci být ke světu stejně krutá, jako byl on ke mně."
Můžu přerušit tvoje líčení, Titti?
Věříš v něco? Například já jsem agnostik.
U nás všichni chodí na mši.
A i při mši se zajímáš jen o svůj makeup?
-Co dvojčata, růže a květiny? -Jsme panteisti.
Jako Paris Hilton?
"Je to jednoduché. Vzrušit, svést, využít,
a pak odhodit. Každý si bere, co chce."
A ty věříš?
V co?
Třeba v Boha. Je vaše rodina věřící?
Máma ano.
Táta ne.
U sebe nevím.
Ale v něco věřit musíš.
Líbilo by se mi, kdyby Bůh existoval.
Moci se svěřovat někomu, kdo vždy poslouchá.
Kdo ví všechno a nemusí se mu nic vysvětlovat.
Lepší než deníček.
Bylo by skvělé, kdyby byl. Bůh vás nemůže zradit.
Ale Daniele jo.
Kdyby existovala zkouška nedospělosti,
prošla bys jí na výbornou.
Pořád na něj myslíš, co?
Kdybych byla kluk, tak tě neopustím.
Milovala bys mě?
Až do smrti.
Nejradši bych mu nafackovala.
Vlastně se zachoval dobře.
-Že se k tobě choval takhle? -Teď chápu, co je zač.
Je snadný chovat se jako on. Pojď. Něco ti ukážu.
Dobrý den.
-Dva koktejly. -Máte Banana split?
Ne, bohužel.
Je horko, co?
Líbí se ti ten chlap?
-Tenhle chlap? Blázníš? -Chceš si to s ním rozdat?
Ani za boha.
Já taky ne.
Ale on by si to rád rozdal se mnou.
Vidělas, jak se na mě dívá?
Ne.
Vaše koktejly.
Teď ho dovedu k šílenství.
Chceš se vsadit?
Přestaň s tím.
Takhle to dělá Daniele. Jako já, sleduj.
Co dělá?
Dal si ruku do kapsy.
-Proč? -Mysli trochu.
Co to zkoušíš?
-Tak já půjdu, jo? -Já taky.
Pojď.
Vidíš? Hračka, co?
Jsi cvok.
Už mi nikdo neublíží.
Přemůžu bolest svým hněvem.
Pořezala jsem si tvář žiletkou.
Příšerně to bolelo, ale vydržela jsem to.
Jsem silná.
Nepláču. Nepláču. Nepláču.
Táta mi konečně zavolal, že na Vánoce nepřijede.
zima
Elvíro. Melisso!
-Promiň, že jdu pozdě. -To nic.
Moc ti to sluší.
Melisso, pojď sem, přišla babička!
Babi!
Melisso.
Moje lásko. Moje lásko.
Tak co? Co se stalo s mým křeslem?
Tohle se ti nelíbí? Je mnohem pohodlnější.
Je ošklivé.
Ne, je to vážně slavný design.
Doporučila mi ho jedna z klientek paní Adele.
Odkud máš ten škrábanec?
Nic to není.
Cos mi uvařila?
Počkej.
Hned to bude, jen to ohřeju.
Sójovou, nebo čili omáčku?
Nejdřív čaj. Uděláš mi ho, Melisso?
-S jablkem? -Ano.
Tak jo.
Melissa má nějaké problémy.
Prochází těžkým obdobím.
O čem to mluvíš?
Podle mě vypadá spokojeně.
Prohlížíš si ji někdy?
Samozřejmě.
Melissa je ještě dítě. Ještě ani nemá kluka.
Myslím, že by ses jí měla víc věnovat. Znám ji.
A já ne?
Tu máš, babi.
-Co je? Já nedostanu? -Melisso.
Můj pokoj...
...udělala z něj skladiště.
Dobře, ale za šest minut budeme jíst.
Věděla jsem, že tady bude.
Ukážu ti něco, cos ještě nikdy neviděla.
Věděla jsem, že ho nenajde.
Zavři dveře.
Páni, babi.
Jsi nádherná.
Takhle mě chtěl.
-Děda? -Ne, před ním.
Byla jsem jen trochu starší než ty.
Dva,
tři,
čtyři,
pět...
Utekli jsme spolu do Paříže.
Byla jsi zamilovaná?
Jen v noci.
Vůbec mi nerozuměl.
Jen mému tělu.
A já rozuměla tomu jeho.
Během dne jsem jím pohrdala.
Ale nemohla jsem si pomoct.
Podváděl mě.
Ponižoval mě.
A pak, s polibkem,
jsem mu odpustila cokoliv.
Jednou se nevrátil.
Odešel s jinou ženou. Beze slova.
Ale nechal tam svoji pistoli.
Říkala jsem si: "Mám zastřelit sebe, nebo jeho?"
Ale místo toho jsem stála před zrcadlem.
A začala jsem si takhle česat vlasy.
Pročísnutí...
...za pročísnutím...
Kudrny se mi začaly narovnávat.
Jak jsme daleko?
Ale proč musíme dojít až do 100?
Protože po stém pročísnutí
se mi vlasy zase narovnaly.
Podívala jsem se na sebe...
...už nade mnou neměl žádnou moc.
Byla jsem jiný člověk.
"Milý deníčku, začal další rok.
Nový rok, nová Melissa.
Nakopnu všechno, co už se mi nelíbí.
A najdu lásku a rozkoš
v něze a vášni."
Haló?
Tady Daniele.
-Ahoj. -Jen ahoj?
-Co bych měla říkat? -Třeba:
"Už je to dlouho.
-Kdes byl, Danieli?" -Dobře.
Kdes byl?
A ty?
-Kdes byla ty? -Nikde.
Chyběl jsem ti?
Protože tys mi chyběla.
Mohla bys ke mně přijít? Hned teď?
Pomilovat se.
-Myslíš jako minule? -Mnohem líp.
Mám pro tebe překvapení.
Melisso.
Jsi tam ještě?
Melisso.
Chceš přijít?
Jo.
Melisso...
Vážně ses změnil.
To je to překvapení?
Ne.
To je mnohem větší.
Zavři oči.
Teď tady počkej.
Nehejbej se.
Danieli?
Nech oči zavřený.
On je to překvapení?
Copak, nelíbí se ti?
Myslela jsem, že chceš bejt se mnou.
Počkej. Počkej.
Trojka je skvělý číslo. Uvidíš. Bude se ti to líbit.
Taky mám překvapení. Odcházím.
Melisso, nechovej se jako dítě.
Dítě?
Tak dítě?
Já že jsem dítě?
Jsi úžasný dítě.
Předvedu ti, co jsem za dítě.
Proč jsi tady?
Tvoje holka tě neumí takhle svlíct?
Poslouchej.
Mám nápad.
Dneska budu tvoje holka já.
Sklapni.
Řekni mi, jestli se ti to líbí.
Danieli, sleduj, jak se to dělá.
Daniele a Arnaldo najednou? Co to říkáš? Přeskočilo ti?
Ani nevím, co se to se mnou stalo.
Najednou do mě něco vjelo.
Hněv. Chtěla jsem jim dát lekci.
Ukázat jim, že nejsem jejich hračka.
A líbilo se mi to.
Nedokážu ten pocit popsat.
Cítila jsem se úplně živá.
A...?
A pak jsi měla orgasmus?
Ne.
Mám tě ráda, ale to, co děláš, je špatný.
Ty kluci to všem vyžvaněj.
Slib mi, že už tak daleko nikdy nezajdeš.
Taky tě mám ráda.
Melisso, co to děláš? Ničíš si nehty.
Prosím tě.
Objevila jsem sex na chatu.
Není tam žádná bolest, jen rozkoš.
Jsem "MYSELF". Hledám někoho na sex. Kohokoliv.
Melisso. Proč se zamykáš?
Můžeš mi pomoct se skládáním tylu?
Dobře, už jdu.
Na chatu můžu říkat cokoliv.
Můžu být cokoliv.
Jsem svobodná.
Manuela to nemůže pochopit.
Ráda bych jí řekla, že chci ošukat prvního, kdo se namane.
Ta by se tvářila.
jaro
CHTĚLA BYCH BÝT ŽENOU NA TOM OBRAZE.
ABY SE NA MĚ VŠICHNI CHODILI DÍVAT
"Milý deníčku, sama tomu nemůžu uvěřit.
Dělala jsem to s hlídačem muzea.
Vzal mě stranou a rozdali jsme si to.
Moje tělo explodovalo rozkoší.
Nechápu, kde vzal Daniele odvahu mi zavolat.
Pořádal u sebe malý večírek s pár lidmi, které jsem neznala.
Nechala jsem se osahávat starším chlapcem,
jen aby Daniele puknul závistí."
Ne, no tak.
"Občas mě přepadnou nejrůznější touhy.
Teď při vyučování mám chuť se udělat během výkladu.
Dneska mi bude 16. Už nejsem dítě.
Cítím se jiná. Cítím se osvobozená, volná.
Chci mluvit s Manuelou, ale ta mě nechápe.
Jen tak tam sedí, schovaná pod vrstvou špeku
a bojí se vlastního stínu."
Promiň.
A co ty?
Tys je nechala...
-Co jsi to za kamarádku? -Já?
Co jsem měla dělat? Schovaná pod vrstvou špeku?
Běžte všichni do prdele!
Ty taky, Manuelo!
Myslej si, že o mně všechno věděj.
Ale nevěděj nic.
Budou říkat, že jsem kurva.
Koupím si sexy šaty a ukážu jim, jaká dokážu bejt kurva.
Jsem jiná než oni.
Mám odvahu bejt sama sebou.
S Manuelou jsem skončila...
...navždycky."
-Ahoj, Melisso. -Dobrý den.
Babi?
"Milý deničku, bude se na mě někdy někdo takhle dívat?
Kdo mě obejme s takovou vášní?"
Mami.
-Mami. -Ahoj, zlato, není ti nic?
Vidím, že se máš skvěle.
Konečně ti to sluší. To jsou krásné šaty.
Už bylo na čase.
Trochu bych je nastavila. Jinak jsou dokonalé.
-Kolik tě stály? -50 eur.
Proč ta náhlá změna? Líbí se ti nějaký kluk?
Musím se učit.
Melisso, počkej na mě.
Melisso!
Melisso, počkej na mě.
Můžu té svízt?
-Nemám helmu. -Mám tvoji pod sedačkou.
Chci bejt sama.
Melisso, počkej. Můžu ti to vysvětlit.
Chtěla jsem je zastavit, ale nešlo to.
Bylo to hrozný i pro mě.
Tvůj mobil.
Haló?
Ahoj.
Kde?
Arnaldo. Tak jsem přišla.
Je tady Daniele?
Možná.
Pojď.
Proč tohle hnusný místo?
Protože je to hezký místo.
Tak pojď.
Počkej.
Je to hra.
Ale co tady dělám?
To je ale hloupá otázka.
Běž.
Proč jsi mi zavázal oči?
Protože jsi děvka.
A děláš, co ti poručím. A líbí se ti to, že jo?
Chci jít pryč.
Přestaň blbnout.
-Už nechci. -Přestaň blbnout.
Ne.
Klekni si.
Dolů.
A teď se předveď.
Jednoho po druhým.
Jako profík.
Stokrát jsem se pročísla.
Nepomohlo to.
Muka ani bolest to neoslabilo.
No a co? Nepotřebuju zapomenout.
Nikdo mě nedonutí stydět se za to, co jsem.
MYSELF: V mé puse jsem měla 5 různých mužů.
5 různých chutí.
A jak chutnáš ty?
CHIUNQUE: Místo neustálýho odmítání přijď za mnou,
a taky se ti udělám do pusy.
Pořád jen povídáš,
ale všechno si vymejšlíš.
MYSELF: A kde se uděláš?
Ulice Gianna Brezzi 25, byt 13, zítra odpoledne.
Nebo se mojí chuti bojíš?
MYSELF: To ty by ses měl bát.
Uvidíš, jestli si jen vymýšlím.
Melisso.
Melisso, miláčku, pojď se podívat, co jsem ti pořídila.
Melisso.
Haló?
Ano.
Tady máte klíče. Váš otec říkal, abyste na něj počkala.
Byt 13.
Děkuju.
Ano, hned tam budu.
Pusa. Uvnitř.
Chuť spermatu. Péro v puse.
Na jazyku. Poprvé zezadu. Sladká chuť.
Chemie. Nechci být jako moje matka.
Bylo jich pět. Všechny jsem vykouřila.
Špatná známka. Ponížení. Bolest.
Muž z chatu. Jdu tam.
Melisso.
Otevři krabici a vyber si, kdo chceš být.
Jak je jí? Můžu za ní?
Ne, nemůžete. Mrzí mě to. Je na intenzivní péči.
Paní, posaďte se tady.
Prosím posaďte se.
Promiňte.
Vy jste snacha paní Elvíry, že?
Jsem její přítel.
Víte, že mě málem nepoznala?
Ne.
Musíte být silná.
Myself?
Mrzí mě to. Udělali jsme vše, co jsme mohli.
Děkuju.
Myself?
Vylez.
Co to máš na sobě?
Tys všechno smíchala dohromady.
Vyber si.
Musíš si vybrat.
Ty mě nechceš poslechnout?
Kdo si myslíš, že jsi?
Myself!
Ztrestej mě.
Teď je řada na mně.
Chci odejít! Prosím, nechte mě odejít!
Babi!
Kde je?
Snažila jsem se ti dovolat.
Pak tě tam vezmu. Nemusíš se bát. Vypadá překrásně.
Trpěla?
Byla jsi u toho?
Ne. Stalo se to najednou.
Moje holčičko.
Když jsem ji viděla naposledy,
seděla na té lavičce.
Byl s ní nějaký muž.
Povídal jí o lásce.
Chudák babička.
Nevěděla jsem, že jsem ji tolik milovala.
Budou mi chybět její cigarety.
Její nepořádnost.
Jak je to možné?
Nechala mě úplně samotnou.
Jsem tu s tebou.
Jsem tu.
Jsem slepá.
Zatímco babička toho viděla spoustu.
Věděla, že jsi...
Co, mami?
Tohle.
Mami, četla jsi to?
Proč?
Tos neměla.
Ale je to, co tady píše, pravda?
Teď ne. Teď ne, prosím.
Prosím.
Je to pravda, nebo ne?
A jestli to není pravda...
...jak sis to mohla vymyslet?
Je to pravda.
Nečekala jsem, že to bude takhle těžké.
Odpusť mi.
Už jsem tady.
léto
"Milý deníčku, skončila škola.
Začíná léto."
Bullo.
Pojď sem.
"Může jediné gesto všechno vymazat?
Může se v mém věku člověk změnit?
A já, chci se vážně změnit?"
Melisso.
Dělej.
Volala jsem ti, když jsem slyšela o babičce.
Ale pak jsem zavěsila. Neměla jsem odvahu.
Dovedeš si představit, jak mi bez tebe bylo?
Taky jsi mi chyběla. Strašně.
Přeskočilo ti?
Mám spoustu holek, proč bych bral tu tvojí?
-Hajzle. -Věříš kecům, co ti říkaj lidi?
Danieli,
řekla mi to Lavinia.
Tak ona ti to řekla?
Řekla ti, že se mi udělala do ksichtu? Řekla ti to ta kráva?
Arnaldo! Přece se nebudeme hádat kvůli holce, no ne?
Ahoj, holky. Prošli jste?
Jdeme to zjistit. Já určitě propadla, cejtím to.
-Všechny tři jsme prošly. -A co já? Propadla jsem, že jo?
-Ne, taky jsi prošla. -To se mi ulevilo.
-Musím opakovat trojku. Hajzlové. -Půjdeš ale na mejdan k Danielovi?
Tomu říkáš mejdan? Nejdu.
-Daniele se naštve. -No a co? Nejdu tam.
Propadl.
A ty máš radost?
Jo. Teda ne.
Ne protože jsem propadnul...
...ale protože se mnou mluvíš.
To je poprvý.
Počkejte na mě.
Ale taky jsem rád, že jsem propadnul.
-Aspoň můžu na uměleckou školu. -Ty odejdeš?
To jsem já?
Jak jsi je nakreslil?
Nikdy jsem si toho nevšimla.
Tady jsem se do tebe zamiloval.
Byl jsi tam.
Vzpomínám si.
Můžu namalovat tvůj první portrét?
První?
První, o kterým budeš vědět.
To je krásnej portrét.
-Co tady děláš? -Hledal jsem tě.
Večer je mejdan. Rodiče jsou mimo město. Můžem to rozjet.
Mejdany už mě nebavěj. Všechny jsou stejný.
Všechny stejný?
Moje mejdany nejsou všechny stejný.
No tak, pobavíme se.
-Už nechci. -Vážně?
Odkdy?
Znám tě.
Bylo to poprvé, co se na mě díval,
a já nic necítila.
Neviděla jsem se v jeho očích.
Byl tam, říkal slova,
která jsem od něj chtěla slyšet tak dlouho.
A už mě to nezajímalo.
Jenom já vím, jak jsi krásná.
Půjdu na ten blbej mejdan.
Budu dost silná na to, abych všem ukázala,
že už mě jejich hrátky nezajímají.
Melisso.
Melisso!
Pojď sem!
Kam to jdeš? Musíš zůstat se mnou!
Jsem jiná.
Říkám si...
...jak by mě Marco namaloval teď.
Jsem moc šťastná. Je moc pěkný.
Chtěla jsem ti ho ukázat, než odletíš.
Vyzvedla jsem letenky.
Ve Frankfurtu přesedneš. Pak do Jeddah.
Říkal, jestli budu smět na plošinu?
Požádal o povolení, ano.
Moc ráda bych tam byla s vámi.
Ale v červnu je hodně svateb.
Proč nepoprosíš paní Adele o týden dovolené?
Zlato.
Ta byla laskavá už dost.
Dala mi dva týdny volna, abych mohla dohlížet na práci tady.
A táta s tebou rád stráví nějaký čas. Jen vy dva.
Mami!
Líbí se ti? Našla jsem ji v babiččině pokoji.
Byla překrásná.
Moc se ti podobá, miláčku.