‫- וילנה ליטא -‬
‫אתה בסדר?‬
‫אתה מרגיש בסדר?‬
‫תסתובב.‬
‫- כלורופורם -‬
‫לעצום עיניים, בבקשה.‬
‫ולשאוף.‬
‫לנשוף.‬
‫ולשאוף.‬
‫- אודו-שנבל סוכן נדל"ן בינלאומי -‬
‫מר קוזלוב.‬
‫ברוך הבא לליטא.‬
‫טוב לראות אותך. איך הייתה הטיסה?‬
‫טובה מאוד, מר שנבל.‬
‫הטיסה הייתה טובה. אפשר לדבר גרמנית.‬
‫נהדר. טוב לפגוש אותך סוף סוף. היכנס. -תודה.‬
‫זה דימיטרי.‬
‫ה…‬
‫עוזר שלי.‬
‫כמובן. אני אודו שנבל.‬
‫ברוך הבא.‬
‫היכנסו, בבקשה.‬
‫תרצה אולי…‬
‫משקה? בשמחה.‬
‫מייד.‬
‫נפלא.‬
‫כן.‬
‫סיפור טוב, נכון?‬
‫מר קוזלוב, הטיסה שלי יוצאת תכף. אני צריך להגיע לז'נבה.‬
‫כמובן.‬
‫חוזה הרכישה, כפי שדיברנו.‬
‫לבית ולשטח האדמה.‬
‫בבקשה. שתי חתימות.‬
‫מה זה היה?‬
‫החתול.‬
‫החתול?‬
‫אני מכיר סיפור טוב על חתול.‬
‫אבל אתה ממהר לנמל התעופה, לא?‬
‫כן, לצערי.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫טוב, יופי. הכול מסודר.‬
‫עשרה אחוזים מקדמה, נכון?‬
‫כן, בשם מר יאנקוסקאס, תודה.‬
‫הוא מוסר לך דרישת שלום מריו.‬
‫נפלא.‬
‫אתה לא רוצה לספור?‬
‫נו, באמת, מר קוזלוב…‬
‫אורחים?‬
‫מה אתם עושים בבית שלי?‬
‫אה, מר יאנקוסקאס!‬
‫בדיוק סיימנו כאן. כבר חזרת מריו?‬
‫אחריו! תפוס אותו! רוץ!‬
‫אוי, פאק.‬
‫שיט.‬
‫פאק.‬
‫פאק!‬
‫זוז מהדרך, בבקשה!‬
‫עצור. עצור את הרכב.‬
‫אדוני, אתה יכול לשמור לי על התיקים דקה?‬
‫כן.‬
‫עצור! הטלפון שלי!‬
‫איפה היית?‬
‫סליחה?‬
‫נאלצתי לצלם תמונות של טקס החתונה בטלפון שלי.‬
‫אה, אני…‬
‫אני מצטער. שכחתי משהו במונית.‬
‫תתכונן. תכף נצלם תמונה קבוצתית פה, מול משרד הרשם.‬
‫חבר'ה, תמונה קבוצתית.‬
‫הצלם הגיע. -מה? עכשיו?‬
‫לא, קר מדי.‬
‫קדימה, מהר. אוטובוס החתונה עומד לצאת.‬
‫לא, זה לא מה שסיכמנו. קדימה, תמונה!‬
‫מהר, תעלו. נראה שעומד לרדת שלג.‬
‫זאת לא הייתה התוכנית. -ככה זה תמיד.‬
‫ממש נהדר…‬
‫כולם לעלות.‬
‫זין.‬
‫את יכולה לעזור לי? תודה.‬
‫קדימה. -אני רוצה לגעת בזה.‬
‫אני יודע, אבל אנחנו ממהרים. אתם יודעים איפה אתם יושבים?‬
‫תעלה בזהירות, טוב?‬
‫שלום. אני ינס. ואתה? -אה, אני…‬
‫קדימה, בואו נעלה לאוטובוס. קר.‬
‫אבא, אתה יכול לנסוע עכשיו.‬
‫בסדר!‬
‫פביאן והחתונה הקטלנית‬
‫משפחה יקרה ואורחים,‬
‫יש לנו נסיעה של כ-90 דקות עד לווילה של דודה ניקולה.‬
‫כשנגיע לשם, נצלם תמונה קבוצתית, טוב?‬
‫זה חשוב.‬
‫- בלגיה פיליפ ז'רן -‬
‫אחר כך, יהיה זמן לכולנו להתרענן. בסדר?‬
‫נסיעה טובה.‬
‫היי. מה קורה? -היי.‬
‫אתה יכול לצלם כמה תמונות? אחרת אחותי תחטוף התמוטטות עצבים.‬
‫פיליפ ז'רן, צלם.‬
‫מילווה, כלה.‬
‫בוא, אני אכיר לך את כולם.‬
‫אבא, אימא, זה פיליפ, הצלם שלנו.‬
‫אימא שלך בטלפון. -אחזור ביום שלישי. רק רגע.‬
‫צלם החתונה.‬
‫חייכו, בבקשה.‬
‫נפלא.‬
‫זה האח האהוב עליי, לוקאס. אסטרופיזיקאי בתחילת דרכו.‬
‫והמטפלת שלו.‬
‫דבר ראשון, אני לא אסטרופיזיקאי. אני עוזר מחקר.‬
‫ודבר שני, אווה היא בת הלוויה, ויש לה שם.‬
‫סליחה.‬
‫ואלה החברים שלנו מברלין… והשותפים שלנו לעסק.‬
‫שותפים לאיזה עסק? -אנחנו מנהלים ביחד בר.‬
‫זה מסביר את מצבם.‬
‫ו…‬
‫אני מקווה שזה החתן?‬
‫יופי.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אבא, מה זה היה?‬
‫חברים, חדשות רעות. הכביש חסום.‬
‫אבל לא ניתן לזה לקלקל לנו את מצב הרוח.‬
‫זאת לא רשימת השירים לחתונה.‬
‫לא, זאת הרשימה שלי.‬
‫דודה ניקי!‬
‫מילווי! את נראית נפלא!‬
‫גם את. איפה מצאת את זה?‬
‫מתנה מאמיליו.‬
‫אמיליו המפורסם? -זיכרונו לברכה.‬
‫שלום. היי. אני קלמנס. -שלום.‬
‫גב' ואנקדורף, אני רוצה להודות לך מעומק הלב‬
‫על הרשות לערוך את החגיגה כאן, בווילה הנפלאה שלך…‬
‫זה בסדר, בחור צעיר. בואו ניכנס.‬
‫לעזור לך?‬
‫מה יש לך שם?‬
‫ברוכה הבאה.‬
‫קטיה נאגר. -כמובן.‬
‫תשאירו את כל המזוודות. יכניסו אותן אחר כך.‬
‫בואו.‬
‫אבא, תרים אותנו מעל המפתן. -כן, אבא, בבקשה.‬
‫בסדר.‬
‫כן, אבא. -ינס, זהירות עם הנעליים האלה.‬
‫אוי, שיט. סליחה.‬
‫הרבה יצירות אומנות, מה?‬
‫כמה צמיתים צריך כדי להפעיל מקום כזה?‬
‫עשרים. אנחנו מחזיקים אותם כבולים בשלשלאות במרתף.‬
‫יקירתי, תודה שבאת לעזור כל כך מהר.‬
‫אין שום בעיה. -בגלל זה אני אוהבת אותך.‬
‫את מוכנה לבקש מאלברטס להכניס את המזוודות אחר כך?‬
‫כבר ביקשתי.‬
‫אחות יקרה.‬
‫שלום, ארמין.‬
‫כוס שמפניה? -כן.‬
‫עצור!‬
‫אין הפסקה. צלם את התמונה הקבוצתית עכשיו.‬
‫בואו נתאסף כולנו לצילומים.‬
‫כן, יופי.‬
‫אולי תחזיקי את הפרחים קצת יותר… כן, כך.‬
‫בדיוק. -יפה מאוד.‬
‫לכאן, בבקשה. -לא לשכוח לחייך.‬
‫אפשר רק… -צילמתי מהר מדי.‬
‫זאת תמונה טובה.‬
‫תחזרו על הפוזה ההיא. שלוש, שתיים, אחת.‬
‫כולם פה? -כן.‬
‫לא.‬
‫בחייך, לוקאס. -שכחנו ממנו.‬
‫אנלינה בדיוק עמדה לקחת אותך.‬
‫מה הייתה סיסמת הקמפיין של אימא? "הכלה מתחילה במשפחה."‬
‫לא רע.‬
‫ושלוש, שתיים, אחת.‬
‫מושלם.‬
‫לא, זה טוב.‬
‫אני צריכה להחליף בגדים.‬
‫אתה יכול ללכת להתמקם באולם הנשפים לקראת טקס ונוס.‬
‫כמובן.‬
‫קח. הרווחת את זה.‬
‫תודה. זה יפה מאוד מצידך.‬
‫טוב, בוא נלך. -כן.‬
‫החדר שלך למעלה.‬
‫בוא איתי, מר ז'רגון.‬
‫ז'מבון. ז'רן.‬
‫הנעליים האלה הורגות אותי.‬
‫אבל חוץ מזה, הולך טוב, נכון?‬
‫אם מילווה יכולה להתחתן עם חיית המסיבות מקרויצברג,‬
‫אז אני יכול להסתובב בטי-שירט.‬
‫לא, אנחנו לא נרד לרמה הזאת.‬
‫איזו רמה?‬
‫בזכות גרהרד אני יכול להצטרף בשירה לכל להיטי המסיבות.‬
‫ובדיוק בגלל זה נשמור על קור רוח.‬
‫לא אתן לאחותי תירוץ למתוח עלינו ביקורת.‬
‫אתה רוצה להסתכל על השמיים?‬
‫כן. נוכל לראות את הפרסאידים הלילה.‬
‫צדקת.‬
‫המשפחה שלך לא רצתה שתהיה בתמונה.‬
‫תודה, אווה.‬
‫אני אישן כאן.‬
‫לא, תורן ישן שם.‬
‫לא, אני ישנה שם.‬
‫אפשר להצמיד את המיטות.‬
‫יש פה אווירה ממש לא נעימה עכשיו.‬
‫שטויות. אימא שלך פשוט עייפה.‬
‫כשיהיה לה קר בכפות הרגליים בלילה, היא תבוא למיטה שלי.‬
‫שלנו.‬
‫אני חושבת שהדודה מגניבה.‬
‫ברור, גם את מלכת קרח.‬
‫מרוחק זה העשיר החדש, מותק.‬
‫אבל "מרוחק" לא משלם את החשבונות.‬
‫זה מקום מרשים.‬
‫זה כאן.‬
‫קטן וחמים.‬
‫הבאת איתך טוקסידו?‬
‫ברור.‬
‫באמת יש רק כביש אחד שמוביל לכאן?‬
‫כן, לרוע המזל. כל הכבישים חסומים.‬
‫חברת ההסעדה לא יכולה להביא את האוכל, אבל אלברטס מכין מרק.‬
‫למה חוגגים כאן?‬
‫בברלין לא היו תורים פנויים למשרד הרשם.‬
‫הם רצו להתחתן בהקדם האפשרי.‬
‫וניקולה לא רצתה לנסוע עם ונוס.‬
‫היא לא מוציאה אותה מהכספת בכל מקרה.‬
‫מי זאת ונוס?‬
‫צלמית קטנה ושמנמנה.‬
‫יקרה?‬
‫ונוס מווילדנפלד שווה כמו וילה על אגם קומו.‬
‫מה אני צריך לדעת על הפרוצדורה?‬
‫אנלינה לא הסבירה הכול?‬
‫כן, אבל דברים נוטים להשתנות.‬
‫סליחה. אנחנו מכירים ממקום אחר?‬
‫למיטב ידיעתי, לא.‬
‫אולי מדובאי?‬
‫אולי מגלגול קודם?‬
‫- חיפוש -‬
‫ונוס מווילדנפלד.‬
‫"ונוס מווילדנפלד…‬
‫"עשויה משנהב ובת 40,000 שנה."‬
‫- שווי: 6 מיליון אירו -‬
‫"שישה מיליון אירו."‬
‫ערב טוב.‬
‫והנה!‬
‫אני מקווה שתרגישו נוח כאן בין כל יצירות האומנות.‬
‫מעולם לא הסכמנו בשאלה איפה האומנות מסתיימת והקיטש מתחיל.‬
‫זה של טארה קרסון.‬
‫למרבה הצער, אין לי מושג מי זאת, ניקולה.‬
‫כן, אני יודעת, ארמין.‬
‫ואיפה הוונוס?‬
‫כל דבר בעיתו.‬
‫תמונה?‬
‫נפלא.‬
‫חבריי היקרים לוויקה, החדר הזה ממש רוטט מאנרגייה עתיקה.‬
‫פסל הבדולח הזה… אתם רואים אותו?‬
‫הוא ממקד באופן מושלם את אנרגיית הירח.‬
‫חברים יקרים, המשך יבוא.‬
‫תבורך רוחכם.‬
‫תורני.‬
‫נו? זה טוב?‬
‫יש לזה טעם של חרא.‬
‫רוצה עוד אחד? -כן, ברור.‬
‫סליחה.‬
‫שלום. שלום לכולם.‬
‫עכשיו, כשכולנו כאן,‬
‫אני רוצה לקרוא פואמה…‬
‫יקיריי, שבו במקומות, בבקשה, לקראת המערכה השנייה של הערב.‬
‫סוף סוף. אני מסוגל לאכול שור.‬
‫מילווה היקרה, קלמנס היקר.‬
‫אפילו אפוקליפסה לא תוכל לעצור אתכם.‬
‫כבר הוכחתם את זה ביום הראשון לנישואים שלכם.‬
‫ועל זה, מילווה האהובה שלי,‬
‫את תקבלי מדודתך המשוגעת משהו מיוחד מאוד.‬
‫את ונוס מווילדנפלד.‬
‫השריד הקדוש שלי, מקור ההשראה השמנמן שלי.‬
‫בת 40 אלף שנה.‬
‫היא חיכתה לך, מילווה היקרה שלי.‬
‫בדיוק כמו שהיא חיכתה לאוגוסטה, האם הקדמונית והנכבדה מאוד שלנו‬
‫שמצאה אותה ביער השחור.‬
‫מאז הוונוס עברה מדור לדור,‬
‫תמיד אל הבת הצעירה ביותר,‬
‫למגינת ליבן של כל הבנות הגדולות ממנה.‬
‫רק הצעירה ביותר מקבלת את הכוח המרדני של בנות ואנקדורף.‬
‫היא לא יודעת פחד, חופשייה.‬
‫אני הייתי כזאת בחתונה הראשונה שלי.‬
‫ובשנייה.‬
‫וגם את כזאת, מילווי היקרה שלי.‬
‫לשתינו יש אותו הכוח ואותה הכמיהה.‬
‫בלילה הזה, את תהיי לשומרת החדשה של ונוס.‬
‫אבל עלייך להיזהר.‬
‫אם תבגדי בוונוס,‬
‫או אם תמכרי אותה…‬
‫היא תיקח ממך הכול.‬
‫את ודאי שואלת את עצמך אם הגיע הרגע,‬
‫הרגע שבו תחזיקי את ונוס בידייך לראשונה,‬
‫אבל לא. לא.‬
‫ונוס מווילדנפלד היא דיווה.‬
‫היא ורק היא מחליטה מתי תיכנסי לחוג הקסום שלה.‬
‫היא מטורללת.‬
‫והרגע הזה הוא סוד שלה, שלך ושלי.‬
‫אז עד אז…‬
‫לחיי האהבה.‬
‫לנשים שלא יודעות פחד ולערב מפנק.‬
‫לחיי הכלה והחתן.‬
‫לחיים. -לחיים.‬
‫לחיינו.‬
‫לחיים. -לחיים.‬
‫הדבר הזה שווה שישה מיליון.‬
‫היינו צריכים לקבל אותו כמתנת חתונה במקום שלושה סטים של פונדו.‬
‫סוף סוף.‬
‫חדשות חשובות?‬
‫מה? אני… רק רציתי לצלם את האוכל.‬
‫קליק.‬
‫תודה.‬
‫זה קר.‬
‫זה שלטיברישצ'י, מרק סלק קר.‬
‫אין לכם מרקים חמים בליטא?‬
‫חייכו!‬
‫תודה.‬
‫נו? את מאוכזבת שלא קיבלת את הוונוס?‬
‫למה? יש לי כל מה שאני רוצה.‬
‫מרק טעים.‬
‫ברשותך.‬
‫סליחה, מתי תתקיים המסירה? אני צריך להתכונן.‬
‫לא שמעת את הדודה שלי?‬
‫הוונוס תחליט מתי תהיה הכניסה המרשימה שלה.‬
‫מר ז'רן, לכאן.‬
‫כן.‬
‫- מנהל בית לוויות -‬
‫- ספרייה היסטורית -‬
‫- פרמדיק -‬
‫- משטרה פדרלית פביאן קורץ -‬
‫רק לצעירה ביותר מותר להחזיק את הוונוס מווילדנפלד בבעלותה.‬
‫הוונוס חייבת לעבור בירושה. מי שגונב או מוכר אותה, מוטלת עליו קללה.‬
‫הנשמה שלו תקמול. זאת אנרגיית כישוף עתיקה מאוד-מאוד.‬
‫זה כל כך מלהיב.‬
‫היי, הקללה אמיתית?‬
‫אלה שטויות. הדודה שלי אוהבת להגזים בסיפורים שלה.‬
‫קלמנס פוחד.‬
‫הוא ראה את "המומיה" יותר מדי פעמים. -הלו, זה הסרט האהוב עליי.‬
‫אלברטו, נשארו לימונים?‬
‫כן, אדוני.‬
‫"אדוני."‬
‫טוב, חברים.‬
‫הלו? אתם מוכנים להקשיב רגע?‬
‫תודה.‬
‫אז, מילווה היקרה, קלמנס היקר… אה, תודה.‬
‫מיה ולאו הכינו לכם משהו מיוחד מאוד.‬
‫וזה…‬
‫וואו, זה קורה.‬
‫אני חוטפת את הכלה!‬
‫- מערבל רשת מקוונת -‬
‫- רשת מנותקת -‬
‫ההצגה מתחילה.‬
‫פולחן חתונה עתיק מתקיים כאן.‬
‫החברה של הכלה חוטפת אותה ומחביאה אותה.‬
‫החתן חייב למצוא את אשתו ולשלם עליה כופר בצורת מנחות,‬
‫אחרת, הוא לא יקבל את אשתו בחזרה.‬
‫זה כבוד גדול שהנוכחות שלי פה…‬
‫- אין קליטה -‬
‫פאק.‬
‫מילווה.‬
‫היי, ראית את הכלה?‬
‫לא. ראית את גב' ואנקדורף?‬
‫לא.‬
‫קדימה, בוא.‬
‫גב' ואנקדורף?‬
‫תיהני.‬
‫מילווה?‬
‫מילווה, איפה את?‬
‫לאו, בוא. צריך לישון.‬
‫לא.‬
‫לאו, זה לא צעצוע.‬
‫זה כן. -חומד, תן לי את זה.‬
‫לא. -כן.‬
‫לא. -אתה.‬
‫ראית את גב' ואנקדורף? -לא.‬
‫תן לי את המסכה, בבקשה. -לא.‬
‫כן. -לא.‬
‫כן. -לא…‬
‫תודה.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫את יודעת איפה גב' ואנקדורף?‬
‫אני בטוחה שכבר נפגשנו פעם.‬
‫אל תשני נושא. איפה גב' ואנקדורף?‬
‫למה הטון הזה?‬
‫פקד קורץ, משטרה פדרלית. אני חייב לראות את גב' ואנקדורף.‬
‫משטרה פדרלית? -כן. את יודעת למה אני כאן?‬
‫אני? מה? למה?‬
‫ונוס מווילדנפלד היא יצירת אומנות שנבזזה.‬
‫נבזזה? -המשמעות היא חמש שנות מאסר.‬
‫אז את צריכה לשתף פעולה. כדאי לך, העלמה…‬
‫העלמה? -אורקין.‬
‫העלמה אורקין.‬
‫אז מה התוכנית שלך?‬
‫להחרים את הצלמית.‬
‫המסירה מתבצעת היום, ואת יודעת היכן.‬
‫למה אתה חושב… -איפה היא מתבצעת?‬
‫בביתן. זה גם המקום שבו הכלה מתחבאת.‬
‫יופי. בואי.‬
‫חכי כאן.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫תפסנו אותך.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫איפה מילווה?‬
‫מילווה?‬
‫מילווה? -מילווה?‬
‫בוא, מכאן.‬
‫מילווה? -מילווה?‬
‫מילווה!‬
‫מה קורה שם בחוץ?‬
‫מילווה? -מילווה? אתה רואה אותה?‬
‫מילווה? -מילווה?‬
‫מה קרה כאן?‬
‫אלוהים, ניקולה.‬
‫אני לא מאמין שזה אמיתי.‬
‫איפה הבת שלי? אסור לנגוע בשום דבר כאן.‬
‫הוא מהמשטרה.‬
‫מה?‬
‫הוא מהמשטרה.‬
‫אתה מהמשטרה?‬
‫שמי קורץ. אני לא צלם. אני כאן בגלל הוונוס.‬
‫זאת זירת פשע עכשיו. עכשיו צאו, בבקשה.‬
‫משטרה פדרלית? איזו יחידה?‬
‫יחידה לפשעי אומנות, ויסבאדן.‬
‫ונוס מווילדנפלד היא יצירה שנבזזה.‬
‫המשפחה של אשתך בצרות. כולם לצאת החוצה, בבקשה.‬
‫יחידה לפשעי אומנות?‬
‫נכון.‬
‫בוויסבאדן אין יחידה לפשעי אומנות.‬
‫רבותיי, עד שאנשי המז"פ יגיעו, אסור לנגוע פה בשום דבר.‬
‫מי אמור להגיע? אף אחד לא יכול להגיע לכאן.‬
‫אין קליטה. גם הטלפון הביתי מנותק.‬
‫איפה מילווה? -תירגע, בבקשה.‬
‫הוא מהמשטרה. הוא ישמור על הראיות, נכון?‬
‫אנחנו נמתין עד שיגיע סיוע.‬
‫עד אז, אסור לאיש להיות כאן. אז בבקשה, החוצה.‬
‫אתה מוכן לטפל בה, בבקשה? -כן.‬
‫תודה.‬
‫בואי.‬
‫הכול פה מטורף.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫אני חייב להסתלק מכאן.‬
‫איך הגעת לכאן?‬
‫פקד. -היי!‬
‫לא, כי אתה מהמשטרה.‬
‫יש לי רישיון לאקדח.‬
‫אני תמיד נושא אותו עליי. אני יכול להראות לך. הנה.‬
‫כן.‬
‫הנה.‬
‫סליחה. רק רציתי ל…‬
‫לא עשיתי את זה. למקרה שתחשוד בי כי יש לי אקדח.‬
‫היא נדקרה, בן אדם.‬
‫אה. -כן, "אה".‬
‫עכשיו תחזור לבית ותשמור על האקדח שלך.‬
‫ואתה? -אני תכף בא.‬
‫כולם התאספו. אנחנו מחכים להוראות שלך.‬
‫יופי.‬
‫קלטתי אותך מיד, אתה יודע.‬
‫קלטת אותי?‬
‫תמיד הייתי טוב בדברים כאלה.‬
‫רציתי להיות שוטר כשהייתי ילד.‬
‫תמיד הייתי קאובוי.‬
‫זה לא שוטר. -אבל הוא מהטובים.‬
‫מר אולפלד, אתה מוכן לסייע לי בחקירה?‬
‫עד שהתגבורת תגיע?‬
‫כמובן. בשמחה. -יופי.‬
‫כמשימה ראשונה, נלך לשם ביחד. אני אדבר, ואתה, וזה חשוב…‬
‫אתה לא תפצה פה.‬
‫יופי.‬
‫עכשיו גם אני מרגיש את האנרגייה הרעה.‬
‫אתה רוצה תה?‬
‫מה הוא אמר?‬
‫לא ידוע לנו דבר.‬
‫סליחה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, שמי פביאן קורץ, מהמשטרה הפדרלית.‬
‫כפי שחלק מכם כבר יודעים, באתי לכאן כסמוי‬
‫כדי להחרים את הוונוס.‬
‫ביחידה לחקירות הבין-לאומיות שלנו גילו‬
‫שהצלמית הזאת היא יצירת אומנות שנבזזה.‬
‫זה פשוט מגוחך.‬
‫ההחרמה הייתה אמורה להתבצע במסירה הערב.‬
‫אבל התרחש פה רצח.‬
‫ניקולה ואנקדורף נדקרה למוות.‬
‫אלוהים. נדקרה.‬
‫יותר מזה, הכלה נעלמה וכך גם הוונוס.‬
‫הדבר הכי חשוב הוא למצוא אותה.‬
‫את הכלה, הכוונה.‬
‫הבעיה היא שאנחנו מנותקים משאר העולם.‬
‫הרוצח או הרוצחת לא יכולים להימלט, וזה אומר שהם כאן.‬
‫מה?‬
‫כאן?‬
‫אתה אומר שזה היה אחד מאיתנו?‬
‫כן, לא נעים לומר את זה, אבל זאת עובדה.‬
‫מי שמחזיק בוונוס הוא הרוצח.‬
‫אז תפקחו עין עליי.‬
‫כלומר, זה על זה.‬
‫רק רגע, מר קורץ.‬
‫אני נשיא בית המשפט בהמבורג.‬
‫לחשד שזאת יצירה שנבזזה אין שום בסיס.‬
‫אתה מוויסבאדן? -זה לא העניין, ארמין!‬
‫אחותי נדקרה למוות!‬
‫ומילווה נעלמה!‬
‫אימא.‬
‫אוי, אלוהים, מה זה?‬
‫באמת מתה?‬
‫כן.‬
‫ואתה…‬
‫לא צלם.‬
‫אני באמת לא זוכרת שום דבר.‬
‫היא עשתה את זה, נכון?‬
‫תשמור בדלת. תדאג שאיש לא ייכנס.‬
‫צריך עוד רמזים.‬
‫זאת הדרך היחידה לגלות מי רצח את דודתך וגנב את הוונוס.‬
‫את באמת לא זוכרת שום דבר?‬
‫כלום.‬
‫מה אתה עושה? -אני שומר בדלת.‬
‫מבחוץ, בן אדם. -אה, כן.‬
‫בסדר גמור.‬
‫בואי ננסה משהו אחר.‬
‫מה קרה לפני שאיבדת הכרה?‬
‫אש לקחה אותי לביתן.‬
‫ודודה ניקי חיכתה לי שם.‬
‫והוונוס עוד הייתה שם?‬
‫כן.‬
‫סוף סוף הגעת, מילווי היקרה שלי.‬
‫כן, היא עמדה על מין כן ואז…‬
‫ואז… ו…‬
‫לא, אבא.‬
‫כן?‬
‫אנחנו לא נפריע לפקד…‬
‫לא.‬
‫תן לבן שלי לראות את אשתו מיד, ליצן.‬
‫לא, היא נחקרת. -זה בסדר, אבא. אני אחכה.‬
‫לא, אתה הבעל. אתה תיכנס לשם.‬
‫אם מישהו יראה את הבת שלי, זאת תהיה אני.‬
‫אה, משפחת פיל. תירגעו, בבקשה.‬
‫נדבק בכם מספיק לכלוך עם האומנות הבזוזה.‬
‫אבא, מספיק.‬
‫סתום את הפה, אידיוט מביך.‬
‫אבא, לא. תפסיק. זה לא עוזר.‬
‫ינס, אתה מוכן לתת לי לעבור, בבקשה?‬
‫לא.‬
‫אז אני אביא את אשתך.‬
‫לוזר! -אפס!‬
‫אני באמת לא זוכרת שום דבר נוסף.‬
‫איבדתי הכרה ואז התעוררתי אי-שם בשלג,‬
‫ואני לא יודעת איך הגעתי לשם.‬
‫אבל דודה שלי, אני לעולם לא… לעולם… אתה חייב להאמין לי, בבקשה.‬
‫אני גם לא יודעת איפה הוונוס.‬
‫אני אמצא אותה.‬
‫איזו "אותה"?‬
‫את הרוצחת.‬
‫כלומר, את האדם שרצח.‬
‫הוא לא יגיע רחוק. את זה אני מבטיח לך, גב' נאגר.‬
‫גב' נאגר?‬
‫זה נשמע זוועה, נכון?‬
‫נאגר.‬
‫לכל הרוחות! -תשחררו, שניכם.‬
‫אפשר לבקש מכולכם להיות בשקט?‬
‫הכלה במצב טוב, בהתחשב בנסיבות.‬
‫החתן יכול להיכנס עכשיו. כל השאר, לכו מכאן, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫ארמין…‬
‫ניקולה הרגישה שאנחנו… -לא.‬
‫אני חושבת שלא.‬
‫ונוס הארורה הזאת.‬
‫לא היינו צריכים לעשות את זה.‬
‫אבל אז לא הייתי מקבל אותך לעולם.‬
‫מה? מקבל אותי?‬
‫שום דבר. אני…‬
‫הקללה, ואם היא אמיתית?‬
‫יש לך טישו?‬
‫תמשיכו.‬
‫אבל אני אומר את זה שוב, מר קורץ. הטענה שזאת יצירה שנבזזה מגוחכת.‬
‫הוונוס במשפחה שלנו כבר ארבעה דורות.‬
‫ולפני כן? -היא הייתה קבורה ביער השחור.‬
‫אחת האימהות במשפחה של אשתי מצאה אותה.‬
‫ואתה מאמין למעשייה הזאת?‬
‫כמובן. טוב, אני לא יודע. -"כמובן, טוב, אני לא יודע."‬
‫בדיוק. אתה חושב שאנחנו, בוויסבאדן, לא יודעים לברר מקור של יצירת אומנות.‬
‫חוץ מזה, נראה שהוונוס חשובה לך יותר מהרצח!‬
‫לא, זה לא נכון. בסך הכול רציתי לסייע.‬
‫בכל הכבוד, זאת עבודת משטרה.‬
‫מר קורץ, תבדוק את נאגר.‬
‫הוא שקוע בחובות. חקרתי קצת.‬
‫הוונוס תהיה בשבילו מתנה משמיים. -מעניין.‬
‫ומה עם המצב הכספי שלך?‬
‫שלום. -שלום.‬
‫טוב, רציתי להיות קצת לבד.‬
‫אפשר להבין.‬
‫זאת הייתה הממלכה שלה.‬
‫כאן היא יצרה את האומנות שלה.‬
‫בעניין הביתן,‬
‫יש דרך אחרת להגיע אליו? דרך קצת פחות שקופה?‬
‫רק דרך הגן.‬
‫אז רק מבחוץ.‬
‫כדאי שלא תישארי פה לבד.‬
‫אדם שרצח פעם אחת ירצח פעם שנייה.‬
‫היי, מה עשית?‬
‫עזוב אותי.‬
‫למה את לא מדברת איתי? -אי אפשר לדבר כאן.‬
‫מה התוכנית שלך עכשיו? דברי איתי.‬
‫איך נכנסת לכאן?‬
‫כמובן.‬
‫אה, הגענו לכאן.‬
‫מה אתה עושה כאן? -סליחה? מה אתה עושה כאן?‬
‫רציתי לאכול משהו.‬
‫אתה מדמם. -שטויות!‬
‫לא.‬
‫מישהו שבר לך בקבוק על הראש.‬
‫שום דבר לא קרה כאן.‬
‫אוף, מה אני עושה פה?‬
‫מה אני עושה פה? לעזאזל.‬
‫פקד.‬
‫מר אולפלד.‬
‫תהיתי למה אין לי קליטה בטלפון. תסתכל על זה.‬
‫הכבלים האלה נחתכו. זאת עבודה של מקצוען.‬
‫הרוצח יודע בדיוק מה הוא עושה.‬
‫מי זה?‬
‫נאגר. הוא חסר הכרה.‬
‫אתה עשית את זה? -יש רופא במשפחה שלך?‬
‫כן, תורן עובד אצל נטורופת.‬
‫טוב מאוד. תאמר לו לטפל בו.‬
‫כן, פקד.‬
‫הוא הרוצח?‬
‫הגיע הזמן שנהיה קשוחים יותר איתם.‬
‫תמצא לי חדר חקירות. תכין אותו ותשלח את החשודים פנימה.‬
‫ותתחיל עם האבא של אשתך.‬
‫כן.‬
‫מר פיל…‬
‫אה, אלה אתם?‬
‫אמרת שמי שמחזיק בצלמית הוונוס הוא הרוצח, פקד.‬
‫היא אצל מילווה.‬
‫אבל היא לא רצחה את ניקולה. בשום אופן לא.‬
‫אז אם תואילי…‬
‫היא בחדר שלנו.‬
‫יופי.‬
‫היא הייתה כל כך מתוקה אליי בביתן.‬
‫סוף סוף הגעת, מילווי היקרה שלי.‬
‫סליחה, אבל צריך להגן על הראיות.‬
‫אחר כך נוכל לדבר על הרצח.‬
‫אבל פתאום היא התחילה לומר דברים מוזרים.‬
‫הכול שקרים.‬
‫הכול זיוף.‬
‫אני לא יכולה לסמוך על אף אחד.‬
‫לא יכולה לסמוך על אף אחד.‬
‫היא אמרה "שקרים"?‬
‫הדודה שלך התכוונה אלייך?‬
‫אין לי מושג.‬
‫ראית מי היה מאחורי המסכה?‬
‫לא.‬
‫אני זוכרת רק שרצתי ביער אחר כך.‬
‫בואו, נלך לקחת את הוונוס.‬
‫היא נעלמה.‬
‫הייתי עם מילווה כל הזמן. אתה יכול לחפש עליי.‬
‫עוד מישהו היה פה כשמצאתם את הוונוס?‬
‫אבא.‬
‫כמובן.‬
‫תחילה נאגר גונב מכם את הוונוס ואז הוא עצמו נשדד.‬
‫אופס.‬
‫מה אתם עושים פה?‬
‫קל יותר לראות את הפרסאידים מהחדר שלך.‬
‫את שותה יותר מדי.‬
‫והיא מעשנת יותר מדי. ועוד בחדר השינה שלנו.‬
‫אל תעשני כשאת עם הבן שלי.‬
‫אווה תמיד איתי. שכחת את זה?‬
‫תדאגי לבן שלי.‬
‫רוצח מסתובב פה חופשי.‬
‫טיפשה מגושמת! -אימא.‬
‫זה היה של אחותי.‬
‫אני יש מצטערת.‬
‫אני מצטערת שהעסקתי אותך בכלל.‬
‫אימא, מספיק.‬
‫את אמורה להשגיח עליו. את בכלל יודעת איך לעשות את זה?‬
‫את ממש לא עוזרת, באמת.‬
‫ערב טוב. אני מחפש את בעלך.‬
‫אז לך תמצא אותו.‬
‫כן, יש לי קליטה שוב!‬
‫קדימה!‬
‫גם לי, פס אחד!‬
‫שוב נעלמה! -כן, גם אצלי.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים לרענן את הצרפתית שלנו.‬
‫ארמין…‬
‫אחותי מתה. ויש רוצח שמסתובב פה חופשי.‬
‫בואי נשכח את זה לרגע.‬
‫מה? -"קרפה דיאם", יקירתי.‬
‫"האהבה תמיד, תמיד האהבה"‬
‫מה קורה איתך?‬
‫למה יש לך מצב רוח כזה מרומם?‬
‫הוונוס אצלך?‬
‫כן.‬
‫מה עשית?‬
‫מה? -יצאת מדעתך לגמרי?‬
‫מה?‬
‫אתה…‬
‫אני?‬
‫מי שמחזיק בוונוס…‬
‫לא ייתכן שאת רצינית.‬
‫לא יכול להיות שאת מאמינה שאני פגעתי בניקולה.‬
‫אני מסוגל לעשות את זה, לדעתך?‬
‫יש לי בחילה.‬
‫יקירתי, בבקשה.‬
‫אני יכול להסביר!‬
‫עוד צעד אחד…‬
‫אני לא מבינה. מה חשבת לעצמך?‬
‫שקט. תנמיכי את הקול.‬
‫אחרי כל מה שקרה…‬
‫זה היה היום הכי נורא בחיי.‬
‫הוא אמור להיות הכי טוב. -כן. כן?‬
‫רק תאמרו לנו מה התוכנית שלכם.‬
‫מילווה ואני רוצים לספר את האמת…‬
‫אתם טיפשים?‬
‫אז הכול היה לחינם. -תירגע. תן לה לסיים.‬
‫זה יהיה הסוף של הבר. אתם קולטים את זה?‬
‫אלוהים, אז נפתח בר חדש. -"בר חדש"?‬
‫או נצא לחופשה, לשם שינוי.‬
‫אל תהיי כזאת אדישה כל הזמן.‬
‫תפגיני קצת רגש!‬
‫בלי הבר, את תהיי האדם הכי בודד בעולם.‬
‫מספיק רגש?‬
‫חבר'ה, תפסיקו. יש לנו בעיות אחרות.‬
‫בדיוק. צריך לספר לשוטר הכול.‬
‫אם הוא יגלה, הוא עלול לחשוב…‬
‫מה הוא עלול לחשוב?‬
‫אנחנו רק…‬
‫מה עשיתם? רק התחתנתם? רק שיקרתם?‬
‫איך ידעת? -מה, שהחתונה לא אמיתית?‬
‫היינו צריכים כסף לבר. מקבלים את הוונוס רק אם מתחתנים.‬
‫היינו שיכורים, שיחקנו בחיצים, ואני אמרתי שאני אתחתן עם המנצח.‬
‫הדודה שלך ידעה שהחתונה מזויפת?‬
‫היא לא הייתה מזויפת מבחינתי.‬
‫אני…‬
‫אולי היא הבינה את זה, כן.‬
‫ואולי אני התפרצתי. ואולי אני באמת…‬
‫אבל בלי כוונה.‬
‫אין מצב, מילווה. את בחיים לא תעשי דבר כזה.‬
‫תודה.‬
‫אוי, שיט.‬
‫כלבה!‬
‫אני אספר לאימא ולאבא!‬
‫פאק!‬
‫אני לא מאמינה!‬
‫אימא?‬
‫אבא?‬
‫הוונוס שייכת למשפחה שלי. אני אחליט מה יקרה לה.‬
‫תקשיבי לי עכשיו. אני אומר לך מה התכוונתי לעשות.‬
‫היית צריך לעשות את זה לפני כן. -לפני כן? לפני מה?‬
‫אני אתן את הוונוס למוזיאון כדי להפסיק את הסכסוך המשפחתי הזה.‬
‫וזאת המילה האחרונה שלי. -אה, השופט האציל.‬
‫אבל אולי גם לי הייתה תוכנית.‬
‫זה משהו שהאדון הנכבד לא מסוגל להבין.‬
‫אתה פשוט מחליט, ובום, הישיבה הסתיימה.‬
‫בסדר, אז מה התוכנית שלך?‬
‫אני לא אספר לך, אבל הוונוס שייכת לי.‬
‫לא!‬
‫יקירתי.‬
‫רוצח! -מה?‬
‫כך רצחת את ניקולה?‬
‫לא!‬
‫סוף סוף חשפת את פרצופך האמיתי.‬
‫השתגעת?‬
‫אני אספר לכולם!‬
‫לא נגעתי בה. גרהרד הוא הרוצח.‬
‫הוונוס אצלו. אני רק לקחתי אותה ממנו!‬
‫גנדי כלפי חוץ, סטלין בפנים.‬
‫אבא?‬
‫מה אתה עושה לאימא?‬
‫רק דיברנו. -כן.‬
‫הוא הכה אותך?‬
‫בלי שטויות! מה את רוצה?‬
‫אני רוצה… מילווה הייתה… היא… אבל מה קורה כאן?‬
‫כלום. -כלום.‬
‫תנו לי את הוונוס, בבקשה.‬
‫מילווה התחתנה רק כדי לקבל את הוונוס. היא לא אוהבת את קלמנס בכלל.‬
‫הכית את אימא?‬
‫אנלינה, תסתמי!‬
‫לא, הוא לא הכה אותי. תפסיקי לדבר שטויות.‬
‫איפה הוונוס?‬
‫תפתח.‬
‫לא בלי צו מבית משפט.‬
‫ואני בוודאי לא אתן לך צו כזה.‬
‫מה כל זה?‬
‫היא הייתה שם לפני רגע.‬
‫זה כבר יותר מדי בשבילי.‬
‫פקד, אני רוצה להתוודות.‬
‫אני…‬
‫אני אימא גרועה.‬
‫אני מנסה להיות אימא טובה, ללוקאס, למילווה, ל…‬
‫אבל אני לא כזאת. -גב' פיל…‬
‫ככה זה. -על מה את רוצה להתוודות?‬
‫אני רציתי אותה.‬
‫את הוונוס.‬
‫מילווה צעירה מכדי לקבל אותה.‬
‫את יודעת איפה הוונוס עכשיו?‬
‫לא!‬
‫אבל הוונוס שלי.‬
‫היא תמיד הייתה שלי.‬
‫מי המציא את הקשקוש הזה שהיא צריכה לעבור לבת הצעירה ביותר?‬
‫לאימא שלי אפילו לא הייתה אחות.‬
‫אז רצית לגנוב את הוונוס? ואז מה? למכור אותה?‬
‫לא. רק רציתי שתהיה אצלי. לעצמי, רק לעצמי.‬
‫היא הייתה אצל אחותי די והותר.‬
‫זהו. עכשיו סיפרתי את זה.‬
‫אבל לא רצחתי את ניקולה.‬
‫כן, אני שומע את זה הרבה בזמן האחרון.‬
‫הייתי בבית כל הזמן הזה. תשאל את כולם.‬
‫יכול להיות שבעלך הוא הרוצח?‬
‫אני חושבת שאולי המשפחה של קלמנס.‬
‫משפחת נאגר.‬
‫כולם מטורפים.‬
‫תראה.‬
‫תסתכל על זה.‬
‫הוונוס שולחת את האנרגיות העתיקות שלה היישר אל תוך הצ'קרות שלי.‬
‫היא רוצה להצטרף אלינו במעגל המקודש, ואני אביא אותה אלינו.‬
‫אלוהים.‬
‫עם מי מילווה סיבכה אותנו?‬
‫תודה.‬
‫לא אמרתי לך לא להסתובב בבית לבד?‬
‫אני לא סובלת את האנשים למעלה. אחד מהם רצח את ניקולה.‬
‫תצטרפי אליי לרגע?‬
‫בואי.‬
‫לא נכון.‬
‫לא ידעת?‬
‫לא.‬
‫בבקשה.‬
‫מי האנשים האלה?‬
‫המאהבים לשעבר של ניקולה.‬
‫האקסים שלה.‬
‫מכאן. -כן.‬
‫תישארי כאן. אל תזוזי.‬
‫זה הגיוני.‬
‫הרוצח הגיע לכאן דרך המנהרה הסודית.‬
‫אכן כן.‬
‫משרד חקירות פרטי ארגוס. משרד…‬
‫אולי גרהרד גילה את המנהרה. הוא היה במרתף היין.‬
‫זאת אפשרות.‬
‫או הבן המשוגע שלו. זה ששייך לכת המכשפות.‬
‫כן, זה רעיון לא רע.‬
‫"שם החשוד הוא ג' פלצר."‬
‫הכול בגלל אותה צלמית ארורה.‬
‫אמרתי, "אל תיגעי בשום דבר". -אמרת לא לזוז.‬
‫נכון. מה את עושה?‬
‫שום דבר.‬
‫סם במשקה, אני מנחש.‬
‫זה יסביר את איבוד ההכרה של מילווה.‬
‫כן.‬
‫טוב, בואי נלך.‬
‫ואף מילה על המנהרה.‬
‫בסדר. -טוב.‬
‫"כולם כאן משקרים‬
‫"אני הטיפשה היחידה‬
‫"שמתנהגת לפי הכללים"‬
‫אתה התופס, לאו.‬
‫מיה!‬
‫אני אתפוס אותך.‬
‫לא.‬
‫אתה איטי מדי. -לא, את.‬
‫לא תתפוס אותי. -ילדים.‬
‫מספיק עם הרעש!‬
‫מה זה?‬
‫מצאתי את זה בחדר של הפקד.‬
‫ברצינות? קודם אימא שלי ועכשיו הילדים שלי?‬
‫אני לא מאמין.‬
‫"גב' ואנקדורף היקרה, תודה על ההתעניינות בארגוס…"‬
‫מחקר, מעקב, חקירה.‬
‫תן לי לעבור.‬
‫לעולם לא! קיבלתי הוראות ברורות.‬
‫אין כניסה לחדר של הפקד.‬
‫אל תשחק אותה קשוח. זה לא מתאים לך.‬
‫נותן לי מכה מאחור? זה היית אתה? חתיכת ממזר פחדן!‬
‫תתרחק! אחרת אני… -תירגעו.‬
‫אתם לא רואים? טמנו לנו פח.‬
‫לכולנו.‬
‫"כריסטיאן דה לה בא… אוטה."‬
‫כריסטיאן דה לה בוטה.‬
‫"מומחה לניתוחים פלסטיים ואסתטיים."‬
‫מה?‬
‫הוא לא מהמשטרה הפדרלית?‬
‫לא.‬
‫הוא נוכל.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫עכשיו הבנתי.‬
‫אכן כן.‬
‫מי אתה היום?‬
‫המנתח הפלסטי בוטה?‬
‫השגריר של ברוניי?‬
‫ואולי הנשיא של הצלב האדום? למקרה שיהיו נפגעים.‬
‫מה אתה חושב, ינס?‬
‫שוטר פדרלי או נוכל?‬
‫נוכל.‬
‫ורוצח. -זאת אי הבנה.‬
‫אני שוטר סמוי.‬
‫עניין הביזה היה רעיון טוב.‬
‫כמעט האמנתי לך.‬
‫יש לי פס. -יופי. לך להתקשר למשטרה.‬
‫איפה הוונוס?‬
‫הצלמית מתקופת האבן הרעילה את המשפחה שלנו די והותר.‬
‫הכלבה השמנה הפיצה רק שנאה. היא חייבת לעוף כדי שנוכל לחיות בשלום!‬
‫אני… -אה, כן, אתה…‬
‫אתה רצחת את ניקולה כי רצית את הוונוס.‬
‫זה קשקוש.‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה שלך.‬
‫אם לא תדבר עכשיו, המשטרה תמצא פורץ ירוי.‬
‫וזאת הגנה עצמית לפי החוק הפלילי.‬
‫אני יודע מי הרוצח.‬
‫גם אני. אתה! -ואני יודע איפה הוונוס.‬
‫איפה? -היא מעולם לא הייתה אצלי, בניגוד אליך!‬
‫היכן היא?‬
‫לכולנו יש קליטה שוב, והכבישים נפתחו.‬
‫המשטרה תגיע לכאן בהקדם האפשרי.‬
‫אני אקח אותך לרוצח ולוונוס אם תשחרר אותי.‬
‫הוא הרוצח.‬
‫מר קורץ?‬
‫בוקר טוב.‬
‫טוב, ברור שיש לכם כמה שאלות.‬
‫לצערי, סיפור הכיסוי שלי נחשף.‬
‫אני לא מהמשטרה הפדרלית.‬
‫כן, הוא בדיוק ההפך מזה.‬
‫זה נכון. אני נוכל.‬
‫אני מתפרנס מהונאת אנשים.‬
‫אנשים תאבי בצע שלא יודעים מה לעשות עם העושר שלהם.‬
‫אם אתם רוצים לגנות אותי, בבקשה.‬
‫למה כל הדיבורים? מה קורה כאן?‬
‫תגיע לעיקר. איפה הוונוס?‬
‫כן, איפה היא?‬
‫אני חושב שכולנו נסכים‬
‫שהוונוס יצאה למסע מעניין ביותר אתמול בלילה.‬
‫תחילה הייתה אצל הכלה והחתן המקסימים.‬
‫ואז מר נאגר לקח את הצלמית.‬
‫מר פיל לא היה מרוצה מזה,‬
‫ולכן חבט בראשו של מר נאגר עם בקבוק יין…‬
‫ואז הסתיר את הוונוס בחדרו.‬
‫חתיכת חלאה. -שתוק, גרהרד.‬
‫אבל מי…‬
‫מי התחיל את כל זה?‬
‫מה באמת קרה?‬
‫מי גנב את הוונוס מהביתן?‬
‫מי דקר את אחותי למוות?‬
‫צעד-צעד.‬
‫רוצה לספר את הסיפור,‬
‫או שאני אספר,‬
‫העלמה אורקין?‬
‫אני? -כן, את.‬
‫את ידעת כל הזמן איפה הוונוס הייתה.‬
‫ניקולה ואני אהבנו זו את זו. אתה לא צריך להבין את זה.‬
‫אבל היא עמדה לזרוק אותך.‬
‫התמונה שלך כבר הייתה בגלריה של המאהבים לשעבר, וידעת את זה.‬
‫ידעת על המנהרה הסודית. -איזו מנהרה סודית?‬
‫את רודפת בצע, העלמה אורקין.‬
‫ואת מסתובבת במקומות בילוי של עשירים. איביזה, ניו יורק, מרבייה.‬
‫נפגשנו במסיבה בדובאי.‬
‫החתונה הזאת הייתה ההזדמנות האחרונה שלך להשיג את הוונוס, אז מה עשית?‬
‫טוב, הכנסת סם לבקבוק השמפניה מראש.‬
‫כי היית חייבת לסמם את גב' ואנקדורף ואת הכלה.‬
‫וידעת מה לעשות.‬
‫ידעת איך ומתי הכלה תיחטף,‬
‫ולכן חמקת משם והשגת לעצמך תחפושת,‬
‫ומשם הלכת אל הביתן דרך המנהרה הסודית.‬
‫זה קשקוש מוחלט. אין לך שום הוכחה לכל זה.‬
‫גב' אולפלד-פיל, תכניסי יד לכיס המכנסיים שלי.‬
‫מטפחת קסמים?‬
‫שוב, בבקשה.‬
‫החתיכה הזאת אינה אלא גומי כחול.‬
‫מכפפות הגומי שהשתמשת בהן במטבח.‬
‫הבהלת אותי.‬
‫מצאתי את החתיכה הזאת בפתח המנהרה הסודית שעליה לא ידעת לכאורה.‬
‫המנגנון בעייתי. אצבע יכולה להיתפס בו בקלות.‬
‫אין לי מושג. הייתי במטבח כל הזמן.‬
‫לוקאס, תאמר לו. היית איתי. -כן, הוא יאמת את דברייך.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫כי תכננתם את זה יחד.‬
‫לוקאס?‬
‫שילוב מוצלח, מאהבת חמדנית…‬
‫והבן שרצה להעניש את המשפחה שלו.‬
‫ידעת מה העלמה אורקין רוצה, ולכן הצעת לה הצעה.‬
‫היא תקבל את הוונוס, ואתה, לוקאס,‬
‫תנקום בבני המשפחה השנואים שלך.‬
‫לוקאס, זה נכון?‬
‫אתם יודעים מה אני עושה באוניברסיטה?‬
‫שאני עוזר למפות גלקסיות?‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫אתם רואים רק את כיסא הגלגלים, את הפגם המכוער במשפחה המושלמת שלכם.‬
‫העולם חושב שאת התגלמות ההכלה, אבל בבית?‬
‫בבית, את מפקידה אותי בידי אחרים.‬
‫שולחת אותי לפנימייה, שוכרת לי מטפלים.‬
‫ואת? פעם עמדת לצידי.‬
‫אבל מאז שעברת לברלין, אני לא קיים.‬
‫כולכם חושבים שיהיה יותר טוב בלעדיי.‬
‫היא היחידה שאכפת לה ממני.‬
‫אז בואו נסכם.‬
‫העלמה אורקין גנבה את הוונוס.‬
‫אתה, לוקאס, ידעת על זה,‬
‫אבל אז התרחש משהו שאיש לא צפה,‬
‫משהו שלא היה חלק מהתוכנית.‬
‫ניקולה ואנקדורף מתה.‬
‫אתה, לוקאס, היית בהלם וחשבת שזאת העלמה אורקין, כמובן.‬
‫לא רצחתי אף אחת. -נו, באמת…‬
‫היא הייתה אמורה רק לקחת את הוונוס. -וזה נכון.‬
‫העלמה אורקין לא רצחה את דודתך.‬
‫אז מי עשה את זה?‬
‫כדי לגלות את זה, אני אזדקק לעזרה.‬
‫מכולם.‬
‫אבל לפני כן…‬
‫את הוונוס, בבקשה.‬
‫איך ידעת?‬
‫השטיח בחדר של הוריך הסגיר אותך.‬
‫מה כל זה?‬
‫היא הייתה שם לפני רגע?‬
‫ראיתי את עקבות כיסא הגלגלים שלך.‬
‫לוקאס.‬
‫צלמית מתקופת האבן שבלילה אחד היו לה יותר בעלים‬
‫ממה שהיו לה כל מאות השנים לפני כן.‬
‫יקירתי, בבקשה.‬
‫אני יכול להסביר!‬
‫עוד צעד אחד…‬
‫אני עדיין לא מבינה.‬
‫איך הוונוס הגיעה לתיק שלי מלכתחילה?‬
‫זה פשוט מאוד. בואו נחזור אחורה שוב.‬
‫מילווה וגב' ואנקדורף סוממו.‬
‫העלמה אורקין לקחה את הוונוס ושמה אותה בתיק הכלה של מילווה.‬
‫מקום מסתור מושלם.‬
‫הכלה תמצא את הוונוס וכך תכסה על עקבותיה של העלמה אורקין.‬
‫למה קים עשתה את זה? למה היא לא לקחה את הוונוס לעצמה?‬
‫הנה הסיבה.‬
‫לא, בבקשה. -אלוהים.‬
‫השתגעת?‬
‫תסתכלו היטב.‬
‫ונוס מווילדנפלד עשויה משנהב בן 40 אלף שנה.‬
‫אבל זה…‬
‫זה גבס!‬
‫מה? -גבס?‬
‫לא ייתכן! -אז איפה האמיתית?‬
‫כולכם חשבתם רק על המיליונים‬
‫ורדפתם אחרי זיוף חסר ערך.‬
‫אני לא.‬
‫לא, את לא.‬
‫נכון. -כן.‬
‫זאת הייתה התוכנית המקורית של גב' ואנקדורף.‬
‫היא רצתה לכבד את המסורת, אבל לא להעביר את המקור,‬
‫ולכן היא הדפיסה תבנית ויצרה העתק מגבס.‬
‫ונוס מזויפת בחתונה מזויפת.‬
‫אני צריך משקה.‬
‫תודה.‬
‫בסדר, אז הדודה רימתה את כולנו, אבל איפה הוונוס האמיתית?‬
‫אפשר לומר שאתם ממש בתוכה.‬
‫גב' ואנקדורף הייתה שקועה בחובות.‬
‫בכל חשבונות הבנק שלה יש מינוס גדול.‬
‫היא מזמן מכרה את הוונוס האמיתית כדי לממן את אורח החיים שלה.‬
‫ידעתי.‬
‫ומי רצח את האישה?‬
‫אם תואיל…‬
‫תודה.‬
‫מילווה?‬
‫כן?‬
‫ייתכן שהיית מסוממת, אבל בכל זאת זכרת משהו.‬
‫תספרי את זה שוב.‬
‫אתה מתכוון… -כן.‬
‫הכול שקרים.‬
‫הכול זיוף.‬
‫אני לא יכולה לסמוך על אף אחד.‬
‫לא יכולה לסמוך על אף אחד.‬
‫דודה ניקי לא התכוונה לחתונה למרות הכול.‬
‫היא התכוונה לוונוס. -נכון.‬
‫הדודה שלך הייתה מסוממת, אבל היא ראתה את הגנבה.‬
‫היא ראתה דמות במסכה, את העלמה אורקין,‬
‫וגילתה לה שהוונוס היא חיקוי, זיוף.‬
‫מה הקטע? זה זיוף.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫הכול שקרים.‬
‫הכול זיוף.‬
‫זה הרס לעלמה אורקין את התוכנית.‬
‫היא שמה את החיקוי בתיק הכלה שלך ועזבה.‬
‫מילווה,‬
‫ראית את המסכה יותר מפעם אחת, נכון?‬
‫הכול שקרים.‬
‫הכול זיוף.‬
‫אני לא יכולה לסמוך על אף אחד.‬
‫לא יכולה לסמוך על אף אחד.‬
‫אבל המסכה בפעם השנייה הייתה שונה.‬
‫זה נכון.‬
‫היו שתי מסכות.‬
‫עוד מישהו היה בביתן.‬
‫וגם אותו מישהו עטה מסכה.‬
‫מישהו ששמו ג' פלצר.‬
‫ג' פלצר?‬
‫אה? -פלצר.‬
‫מי זה אמור להיות? -זה…‬
‫לא נראה מוכר.‬
‫זמן קצר לפני מותה, קיבלה גב' ואנקדורף מייל ממשרד חקירות פרטי‬
‫שהיא שכרה. היא הרגישה שמישהו מאיים עליה.‬
‫ג' פלצר.‬
‫מי זה אמור להיות?‬
‫הצאצא החורג של אחותך.‬
‫לבעל השני של גב' ואנקדורף, אסמוס פלצר, כבר היה צאצא.‬
‫כשגב' ואנקדורף נפרדה מאסמוס, הפרידה הרסה אותו.‬
‫ידעת את זה? -לא!‬
‫הצאצא החורג הזה יצר איתה קשר, נפגש איתה. ייתכן גם שהוצגו תביעות.‬
‫גב' ואנקדורף לא הגיבה.‬
‫הצאצא החורג תכנן נקמה.‬
‫ואותו ג' פלצר, הוא כאן?‬
‫כן.‬
‫אבל זה לא "הוא".‬
‫הג' היא קיצור של גנופבה.‬
‫גנופבה פלצר.‬
‫בקיצור, אווה.‬
‫מי זאת אווה?‬
‫היא.‬
‫שאף אחד לא יזוז!‬
‫או שאני יורה!‬
‫אווה.‬
‫בגלריה של גב' ואנקדורף היה ציור שמשך את תשומת ליבי.‬
‫נראה בו גבר עם עיניים בצבעים שונים.‬
‫אסמוס פלצר.‬
‫צילמתי אותך בארוחת הערב אחרי שאחת מעדשות המגע שלך נפלה.‬
‫אחר כך ראיתי במצלמה שגם לך יש עיניים בצבעים שונים.‬
‫תורשתי. עדשות המגע הסתירו את זהותך.‬
‫שיחקת את תפקיד המטפלת התמימה, שכנעת את משפחת פיל להעסיק אותך‬
‫והמתנת לשעת כושר.‬
‫אווה, זה לא נכון, נכון?‬
‫כן, אווה, או בעצם גנופבה, ידעה גם על התוכנית שלך עם העלמה אורקין.‬
‫זאת הייתה תעלומה.‬
‫תחילה הייתי צריך להבין שהיו שתי מסכות.‬
‫ידעת שהעלמה אורקין תיקח מסכה, אז גם את לקחת,‬
‫ואז הלכת בעקבותיה לביתן.‬
‫היא זרקה את אבא שלי.‬
‫לא היה אכפת לה שהיא הרסה אותו.‬
‫הייתי צריכה לראות אותו שותה את עצמו לדעת.‬
‫ואולי תוכלי לשלם את העלות?‬
‫בבקשה.‬
‫זאת לא אשמתי שאביך היה שתיין.‬
‫זה השפיע על ניקולה יותר ממה שהיא הראתה.‬
‫כשאבא שלי מת, ביקשתי ממנה כסף ללוויה.‬
‫"זאת לא אשמתי שאביך היה שתיין", זאת הייתה התשובה שלה.‬
‫אווה.‬
‫אתה מבין את זה, נכון?‬
‫אתה יודע מה זה לא להיות חשוב לאף אחד.‬
‫אני מבינה את השנאה שלך למשפחה שלך.‬
‫הכוכבים, הסיפורים, אנחנו… לוקאס, זה היה אמיתי, אבל…‬
‫המשפחה שלך….‬
‫לכם אכפת רק מעצמכם.‬
‫לא אכפת לכם מאנשים אחרים.‬
‫במיוחד לא מאיזו מטפלת מאוקראינה.‬
‫"אני יש מצטערת."‬
‫זה היה סיפור כיסוי מושלם.‬
‫רצית לקחת את הוונוס מלוקאס, נכון?‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫רציתי צדק לאבא שלי.‬
‫אני לא שמה על הכסף!‬
‫יש לי רישיון לאקדח.‬
‫אני תמיד נושא אותו עליי. אני יכול להראות לך.‬
‫הנה.‬
‫מזל שהכדורים אצלי.‬
‫נכון, מר אולפלד?‬
‫כן.‬
‫תראי.‬
‫שלג! -שלג!‬
‫אבא, תבנה לנו איש שלג! -או איגלו.‬
‫אין שום מינוס בחשבון שלה.‬
‫היא לקחה הלוואות. ומה הערבון?‬
‫הוונוס.‬
‫יקירתי, שמעת את זה?‬
‫היא נשארה אצלה. הוונוס חייבת להיות במקום כלשהו בבית.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫- פתוח -‬
‫עכשיו הבנתי.‬
‫ידעתי.‬
‫שמעת את זה? -שלום?‬
‫לעזאזל!‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות גיא רקוביצקי‬