Disneyland - la un an de la deschidere
VOCEA LUI WALT DISNEY
Parcul înseamnă mult pentru mine, fiind un proiect fără sfârșit.
E un proiect pe care pot continua să îl extind.
Pot continua să construiesc, câtă vreme fac rost de bani.
Deseori pe parcursul carierei mele,
în loc de vorbe goale, am preferat să le prezint oamenilor ceva concret.
Pe cetățenii acestei țări îi așteaptă o nouă aventură la capitolul divertisment.
Se va numi Disneyland și va fi deschis publicului american în scurt timp.
Disneyland - un an până la deschidere
Walt Disney e cel mai mare geniu creativ din industria divertismentului.
A adus în cinematografe creații inedite, care au încântat milioane de oameni.
- Mă cam ridică în slăvi. - Meriți.
Mă tem să nu mi se urce la cap.
În pariul vieții sale,
Walt Disney a început construcția unui loc care întrecea imaginația tuturor.
DIRECTOR ARTISTIC
Walt era convins că, pentru a reuși, avea nevoie de finanțare.
Era dispus să realizeze emisiuni TV pentru a obține finanțarea.
Acum, își va încerca norocul pe micile ecrane.
Disneyland, POVESTEA
Sunt sigur că impactul va fi similar cu cel produs de Walt în cinematografe.
Vreau să vă asigur că luăm lucrurile în serios
și că nu va fi doar un proiect secundar al organizației Disney.
E un demers de seamă.
Walt a angajat mai mulți cameramani pentru a documenta acest pariu riscant.
Multe filmări nu au fost văzute niciodată.
Pe un teren de 100 de hectare din apropierea orașului Anaheim,
am început să construim Disneyland, locul.
MACHETISTĂ
Când Walt a descris mărețul parc, nu mi s-a părut o idee bună.
Cine va conduce 50 km să ajungă acolo?
Data inaugurării parcului a fost stabilită pentru vara anului 1955.
Cooperarea deplină a tuturor angajaților ne va ajuta să respectăm termenul.
SCENARIST
Mulți de la Hollywood credeau
că Disneyland e un proiect grandios, dar sortit eșecului.
Roy Disney a zis: „Cum adică «mulți de la Hollywood»?”
La care el: „Așa credeam și eu.”
Vrem să ne fiți alături și să vedeți cum transformăm acest vis în realitate.
POVESTEA PARCURILOR Disneyland
cu 10 luni înainte de deschidere
PLANIFICATOR
După alegerea zonei, ne-am pus în mișcare.
Cu de la sine putere, Walt a stabilit un termen imposibil de respectat.
Inaugurarea urma să fie în iulie 1955.
Nici acum nu-mi explic cum am reușit.
PREZENTATOR TV
M-am pomenit că mă sună:
„Ții minte că ți-am zis că pornesc o afacere Disney în sudul Californiei?”
M-am urcat în mașină cu el și am mers de mi s-a acrit.
Mă întrebam unde naiba ne ducem.
Am oprit lângă o livadă de portocali.
Îmi zice: „E un proiect top secret.” Eu, de colo: „Da, sigur.”
Nu i-am zis că e nebun, îmi răceam gura de pomană.
Iată stadiul lucrărilor de la Disneyland!
În primul episod televizat, v-am prezentat planul unui vis.
Așa arată planul, iar visul se cheamă Disneyland.
E parcul pe care îl construim lângă Anaheim, în California.
Am promis să vă ținem la curent pe măsură ce visul prinde contur.
Ca să vedem în ce stadiu sunt lucrările, haideți să vizităm Disneyland!
Stuart Jewell e fotograf de natură și expert în fotografierea în secvență.
Nu am montat camere doar de formă.
Rolul lor e să înregistreze progresul zilnic de la Disneyland.
O cameră obișnuită face 24 de poze pe secundă.
Acestea fac doar o poză la 15 secunde,
astfel că totul se mișcă la viteză mai mare pe micile ecrane.
Disneyland e împărțit în patru tărâmuri cardinale.
Vom realiza transmisiuni din toate cele patru lumi.
Adventureland.
Tomorrowland.
Fantasyland.
Și Frontierland.
Walt avea deja în minte care va fi traseul oamenilor prin parc.
DIRECTOR ARTISTIC
Abia aștepta să pună pe hârtie toate ideile posibile.
Asta îl ajuta să-și închege viziunea.
Care era cam dezlânată și incoerentă la momentul respectiv, cred eu.
PROIECTANT
Roy ura să aibă datorii.
Dar pe Walt nu părea să-l deranjeze, pentru că mereu aveam datorii.
Ce-i drept, îți trebuia o încredere oarbă ca să te lași pe mâna lui Walt.
Până și băncile îi făceau zile fripte, nu-i acordau prea mare încredere.
Omul era un vizionar.
Nu putea oferi nimic palpabil la mână, dar intuiția îi spunea că o să iasă bine.
PROIECTANT
Deși sună neverosimil, puțini credeau în succesul proiectului.
Mulți erau sceptici.
În cele din urmă, proiectul a demarat și a luat tot mai multă amploare.
Mă întrebam: „Dacă va fi un eșec?
Dacă oamenilor nu le place? Dacă e prea departe?
Dacă vin o dată și apoi nu se mai întorc?”
Dar asta era problema lui Walt. Știa să își asume eșecurile.
cu 7 luni înainte de deschidere
Am putea merge cu mașina, desigur.
E o călătorie plăcută de 50 de minute.
Dar vă propun ceva inedit.
Haideți să zburăm. Haideți să mergem cu elicopterul.
PEISAGIST
Pentru ca Walt să poarte vizitatorii
prin sălbăticia din Missouri sau mai știu eu pe unde,
nu trebuiau să existe clădiri înalte,
stâlpi de linii electrice sau noduri rutiere în preajmă.
Așa că au amenajat o bermă, pentru a bloca sunetele din exterior.
Acum vizitatorii erau în lumea lui Walt. Peisajul îndeplinește un rol important.
CROAZIERĂ PRIN JUNGLĂ
Walt nu voia doar copaci mici, ci și mari. Zicea că arborii sunt de toate mărimile.
Voia o diversitate mare.
Îl pistona constant pe Bill Evans să aducă arbori mai mari.
Walt nu voia să aștepte cinci ani ca peisajul să cadreze cu construcția.
Am făcut tot ce ne-a stat în putere, dar am rămas fără bani.
Ne-am străduit, în limitele bugetului, să creăm impresia unor arbori maturi.
Dar bugetul nostru era foarte modest.
Am schițat rapid unde vom pune bermele,
unde vin bolovanii și unde vor fi copacii.
Dar n-am făcut măsurători.
Am plantat copacii cum m-a tăiat capul.
Cu atâtea lucrări și atâtea utilaje grele, inevitabil mai apar și probleme.
Dar manipulanții iau lucrurile ca atare. Din fericire, n-am avut accidente grave.
Aici începe Main Street,
o combinație de diverse orașe americane de la începutul sec. al 20-lea.
Vă puteți plimba cu tramvaiul tras de cai pe lângă primăria și opera de altădată.
Dacă mergeți până la capăt de linie, ajungeți în centrul parcului Disneyland,
unde acum se află acest stâlp.
cu 5 luni înainte de deschidere
CASTELUL FRUMOASEI ADORMITE
ȘEF DE ȘANTIER
Bugetul inițial a fost de 4,5 milioane de dolari. În august, ajunsese la 7.
În decembrie, la 11 milioane. În primăvară deja pierdusem șirul banilor.
CONTABIL
Am rămas fără bani. Era să oprim lucrările când am ajuns la 17 milioane.
Asta se întâmplă
când încerci să faci ceva special, ca Disneyland, într-un timp foarte scurt.
N-am investit bani în ranch-uri. Nu dețin așa ceva. Am o casă. Atâta tot.
Am investit propriii bani aici.
Și am luat bani din fondul asigurării de viață pe care o plătesc de 30 de ani.
Mă plimbam cu Walt pe fundația enormă
pentru gara de tren și pasajul subteran care duce la Disneyland.
I-a spus așa lui Dick Irvine:
„Joe ne îngroapă toți banii în fundație. Nu ne va mai rămâne nimic pentru restul.”
Era profund îngrijorat de situație.
cu 4 luni înainte de deschidere
La Wilmington, California,
se lucra la două locomotive cu abur, realizate după modelul anilor 1900.
Probabil ultimele de acest tip construite vreodată în SUA.
NEPOTUL LUI WALT
Walt adora miniaturile de orice fel.
Trenurile erau o evocare a copilăriei sale.
Crescuse cu așa ceva.
Walt era cu opt ani mai mic decât tata. Era tare entuziasmat de trenuri.
Petrecuseră mult timp în preajma căilor ferate.
Plus că aveau un unchi care era inginer feroviar.
Amândoi vorbeau adesea ce palpitant era
să stea lângă locomotiva uriașă atunci când mergeau la unchiul lor.
INGINER MECANIC
Am învățat despre trenuri construind unul pentru Walt. Făcea ocolul casei sale.
Aveam deja schița trenului cunoscut azi drept Lilly Belle.
Înarmați cu schița acelui trenuleț,
am început să construim locomotivele și vagoanele.
Nu trebuia decât să transformăm
trenul realizat la o scară de 1/8 în unul cu ecartament îngust.
După ce au realizat machetele atracțiilor, studiourile au trecut la construcția lor.
Pentru atracția Peter Pan, de pildă, într-un depozit de mărfuri,
construiseră o mulțime de șine suspendate pe care rulau bărcuțe.
Traseul suia, cobora și făcea ocoluri.
Asta era o altă inovație.
Nu știu ca vreun alt parc de distracții să mai fi avut șine suspendate.
La Newport, construiam și asamblam mașinuțe de curse pentru Autopia.
Acestea vor goni pe autostrada din Tomorrowland.
Cea mai mare problemă a fost să le facem pe măsura cât mai multor tineri.
Inginerie Auto
Pentru un plus de autenticitate,
autostrada va fi patrulată de mașinuțe de poliție.
PROIECTANT AUTO
Lucrurile la care lucram erau inedite.
Ne dumiream ce avem de făcut și cum să procedăm din mers.
Nu aveam manageri de proiect, deci nu aveam nevoie nici de coordonatori.
Copiatorul nu fusese inventat încă, nu pierdeam vremea cu scrisul.
Nu făceam decât să muncim.
Walt nu și-a pus problema că ne suprasolicită.
Ne-a zis ce avem de făcut și gata. Ne ocupam de multe lucruri concomitent.
Nu pierdeam vremea așteptând vreo decizie.
Era sarcina lui Walt să te tragă de mânecă dacă nu ieșea cum voia. Era problema lui.
Mulți au spus: „E terminat.”
Dacă dădea chix, ar fi falimentat și studiourile,
pentru că toți banii fuseseră investiți în parc.
MANAGER DE PRESĂ
Au întâmpinat multe obstacole înainte de inaugurare.
Au creat canalul Rivers of America și l-au umplut cu apă noaptea,
însă a doua zi dimineață era secat complet.
Solul era nisipos, iar apa pur și simplu a dispărut.
Am fost nevoiți să testăm diverse idei în cazul canalul navigabil
numit Rivers of America.
Mai întâi, am folosit bentonit sau cum i-o spune.
Era un material cleios, menit să creeze un strat impermeabil.
Dar n-a funcționat.
DIRECTOR ARTISTIC
Lucrurile nu au mers ca unse și lin în timpul construcției.
Cum avea obiceiul, Walt a venit într-o duminică.
S-a uitat peste tot, a verificat tot...
și a oftat adânc de vreo două ori.
Apoi s-a întors spre mine și a zis: „Știi ce?”
A continuat: „Am primit niște cifre azi.
Am cheltuit puțin peste jumătate din banii disponibili pentru realizarea parcului.”
Apoi a zis: „Nu e nimic aici cât vezi cu ochii,
în afară de gropi și maldăre de pământ.
Nu există nici măcar un singur lucru
care să atragă oamenii aici ca să cheltuie bani.”
Apoi a spus: „Mi-e teamă.”
Chiar îi era.
Era... Cum să crezi că ai băgat jumătate...
Vorbim de o sumă uriașă de bani,
dar ce era acolo nu făcea nici cât o ceapă degerată.
A rămas stană de piatră. A fost tăcut o vreme.
Abia atunci am înțeles cu adevărat ce înseamnă răspunderea și îngrijorarea.
Pe mine mă îngrijorau lucruri mărunte: dacă se face cutare lucru la timp sau nu.
La asta chiar nu mă gândisem, fiindcă nu aveam habar de așa ceva.
Dar în acea zi am realizat ce înseamnă să fii măcinat de îngrijorare.
Pe platoul 3, aflat în apropiere,
s-a lucrat la o navă tipic americană, cu zbaturi la pupa, botezată Mark Twain.
Cum vasul are puntea înclinată,
fiecare scândură a fost tăiată și montată individual.
Construcția unui vas așa de mare la 80 km de apă a stârnit mirarea multora.
Aveam un plan, nu ca tipul care s-a trezit că nu poate scoate barca făcută din casă.
Cine râde la urmă râde mai bine: nava putea fi dezmembrată la transport.
PUNTE PROMENADĂ PRORĂ
BARCA DE CROAZIERĂ MARK TWAIN
PUNTE PROMENADĂ PUPA
PUNTE PROMENADĂ TRIBORD
De la bun început, Walt și-a pus în cap să facă ceva diferit.
Își dorea să creeze un parc de distracții pentru familii.
Am fost aspru criticați de administratorii parcurilor de distracții existente,
pentru sumele uriașe cheltuite...
și pentru atenția la detalii.
POVESTITOR
Înainte de deschidere, am vizitat diverse parcuri de distracții din țară,
să vedem dacă producătorii sunt interesați de creațiile realizate de noi.
Aproape invariabil, răspunsul era:
„E greu de produs așa ceva. Avem altceva la vânzare.”
Pe piață erau disponibile atracțiile tipice.
Dar Walt nu le-ar fi acceptat.
S-au creat o mulțime de lucruri frumoase, dar lipsite de simț practic.
Walt era conștient de asta.
Ideea pentru Disneyland mi-a încolțit în minte acum mulți ani.
Mi-a venit când vizitam diverse parcuri cu copiii.
Îi duceam peste tot, ieșeam în fiecare sâmbătă și duminică.
Mama lor nu ne însoțea, plecam doar noi.
Mergeam la zoo și nu numai.
Le plăcea la nebunie să meargă cu mine.
Au fost cele mai fericite zile din viața mea.
FIICA LUI WALT
Mereu zicea că vrea să facă un parc,
de când aveam cinci ani, și, odată cu trecerea timpului,
visul a tot crescut, fiindcă l-a realizat când aveam 21 de ani.
De la o idee modestă, ce putea fi pusă în practică la studiouri,
la ceva destul de grandios.
Lumea precis l-a crezut nebun,
fix cum l-au crezut și când a zis că face un lungmetraj animat.
Din multe puncte de vedere, trebuie văzut
drept un experiment la scară mare.
A creat un nou tip de parc de distracții.
Serios acum, planul lui Walt
era să creeze un loc complet diferit de Coney Island.
Walt era la curent cu toate.
Știa unde e fiecare metru de țeavă.
Singurul lucru greu de acceptat pentru el
a fost nevoia de a folosi beton.
Credea că putem ridica construcții temporare, ca pe platouri.
S-a înfuriat la culme din cauza cascadei Adventureland,
fiindcă a necesitat foarte mult beton.
În amonte, alți muncitori căutau idei pentru construcția unei stânci.
Formațiunile stâncoase sunt o nimica toată pentru mama-natură, dar nu și pentru noi.
Trebuia să verific rapoartele zilnice de cheltuieli,
dar niciodată... Am fost corigent la aritmetică în liceu.
Nu știam dacă suntem pe plus sau pe minus.
Câtă vreme nimeni nu-mi zicea că am depășit bugetul, eu tăceam mâlc.
Walt venea și mă întreba: „Câți bani ai cheltuit până acum?”
Eu ziceam: „Stai să văd.” La care, el: „Îți spun eu.” Știa suma exactă.
cu 3 luni înainte de deschidere
Când se construia Disneyland, angajații studiourilor au pus umărul
la acest concept nebunesc pentru un parc de distracții.
Pe de-o parte, părea nebunesc, pe de alta, complet firesc.
PROPRIETATE PRIVATĂ - INTRAREA INTERZISĂ
NU INTRAȚI
Nu aveam birouri administrative, ca azi. Aveam oameni răspândiți peste tot.
Nu-ți venea să bați drumul până acasă la finalul zilei.
Ajungeai acasă, te culcai, te trezeai, porneai iar la drum și o luai de la capăt.
De asta ți-era cumva peste mână să mai mergi și acasă.
PARCUL TEMATIC KNOTT'S BERRY FARM ORAȘUL-FANTOMĂ
Iată-ne ajunși la Disneyland.
Suntem în parc, dar belele de la studiouri ne urmăresc și aici,
unde sunt concentrate în număr foarte mare.
La început, deși refuza să recunoască, Walt nu știa să citească un plan.
Fiindcă încercam să-l ducem de nas,
n-a durat mult până a învățat să citească planuri.
Le citea mai bine ca noi și avea un simț al proporției mai bun decât al nostru.
Știa foarte bine ce-și dorește: o versiune la scară redusă a Main Street.
Planurile inițiale pentru parc prevedeau doar 10% din ce s-a făcut.
Ele au fost adăugite pe parcurs.
Walt era convins
că, dacă vizitatorii erau expuși bunului-gust,
unui design și unor calități bune,
și-ar fi dat instinctiv seama de acest lucru,
chit că nu aveau studii de peisagistică sau de arhitectură.
Era convins că vizitatorii vor sesiza diferența dintre frumos și urât.
ARHITECTĂ PEISAGISTĂ
Aveau o mulțime de arhitecți peisagiști care lucrau la diferite proiecte.
Walt Disney se temea că, fiind atâția oameni implicați,
rezultatul va fi lipsit de coerență, de asta m-a adus pe mine.
Am făcut un plan pentru Main Street și piața centrală.
S-a convocat o întâlnire a directorilor artistici,
la care a participat și Walt, și au aprobat planul.
Roy Disney mi-a spus: „Nu-l deranja dacă întâmpini probleme.
Dacă ai o problemă, vino la noi. Pe el lasă-l să viseze.”
Trecea pe aici în fiecare sâmbătă
și stăteam de vorbă cu toți directorii artistici.
Mereu venea cu idei noi despre ce ar mai trebui făcut.
Luni dimineață se aștepta să le punem în practică, nu cerea să vadă planul.
Deseori, în weekend, stăteam până la miezul nopții
lucrând la diverse schițe, fiindcă așa mergeau lucrurile.
Îmi amintesc că îi sărea ușor țandăra și voia totul de pe azi pe mâine.
Walt se aștepta ca toată lumea să fie ca el.
cu 2 luni înainte de deschidere
Ne confruntam cu probleme foarte grave la Disneyland.
Doi sau trei asistenți de seamă m-au sfătuit
să nu cumva să insist ca inaugurarea să fie în iulie.
Au zis că ar fi mai bine să o amânăm până în septembrie, dar am refuzat.
Era important să deschidem în iulie, așa cum promiseserăm publicului.
La câte probleme aveam, nu doar cu banii, dacă așteptam până în septembrie,
riscam să nu mai deschidem niciodată.
A fost un continuu proces de învățare.
Era minunat să ai încrederea celui de lângă tine, care-ți zice: „Încearcă!”
cu o lună înainte de deschidere
La studiouri, ciocanele și fierăstraiele au făcut loc vopselurilor și pensulelor.
Se apropia termenul-limită.
În această etapă se vopsea de zor ca să se finalizeze lucrările.
Mereu există presiune. Pe undeva, asta e natura showbizului.
Contează să profiți de ocazie și să acționezi la momentul oportun.
Iar Walt, fiind un om cu mult fler,
a sesizat că ăsta era momentul oportun.
A pus presiune pe noi ca să terminăm.
Marele baubau era ce să facem în zona tematică, Tomorrowland.
Trebuia să existe.
Nu se făcea să ne răzgândim. Ne-am bătut mult capul.
Într-o zi, am venit împreună cu Walt cu mașina la Disneyland.
Mi-a zis: „Știi care e cel mai rău lucru care se poate întâmpla, nu, Herbie?”
L-am întrebat ce vrea să spună cu asta.
Mi-a răspuns: „Cel mai rău lucru ar fi să dau faliment.”
La care am zis: „Da, ar fi destul de rău.”
Iar apoi el a continuat:
„Am trecut prin faliment de cinci ori în viață. Nu mor dacă mai dau o dată.”
O echipă în care există înțelegere și colaborare
poate realiza lucruri mai mărețe decât suma părților sale, desigur.
Cred că e bine cunoscut faptul că așa stau lucrurile.
Se creează un soi de entuziasm.
Uneori lucrurile devin ridicole și te alegi doar cu puțin haz.
Dar, de multe ori, schimbul de idei te ajută să inovezi
într-un fel în care n-ai reuși singur.
Walt se pricepea de minune să creeze o astfel de atmosferă.
Pe malurile de aici zărim animale din câmpiile Serengeti.
Deasupra tuturor tronează girafa.
Realizarea animalelor necesită eforturile combinate
ale celor mai buni proiectanți, sculptori și mecanici.
Eram decis să testez primul atracția
imediat ce prima barcă avea să fie lansată la apă.
Voiam să testez pe mine dacă pasagerii se udă...
fiindcă eu venisem cu ideea de a trece prin spatele cascadei.
Am făcut plimbarea fără grabă, ca să mă pot uita la tot.
Am verificat că e destul loc să trecem.
Apoi am cotit pe sub cascadă, eram fix sub ea.
M-am uitat înapoi să văd unde e pupa și l-am văzut pe Walt la bord.
Mi-a stat inima în loc.
Când mi-am revenit, deja traversaserăm pe sub cascadă.
S-a îmbarcat încet fix înainte să plecăm, fără ca eu să bag de seamă.
Iată un ultim raport de la Disneyland, înainte de inaugurare.
În prima emisiune TV de anul trecut,
v-am vorbit despre speranțele și planurile noastre pentru Disneyland.
Acum câteva luni ați văzut în ce stadiu ne aflăm și cum am început lucrările.
Mulți dintre dumneavoastră ne-ați scris întrebând cum ne merge.
Săptămâna asta, cu câteva zile înainte de deschiderea oficială de la Disneyland,
vrem să vă punem la curent cu noutățile
și să vă împărtășim bucuriile și fricile din această cursă contra timp.
În acest ultim raport despre construcția parcului Disneyland,
vreau să le mulțumesc artiștilor, meșteșugarilor și inginerilor
ale căror eforturi neobosite au contribuit la înfăptuirea acestui vis.
Fără priceperea și imaginația lor, Disneyland nu s-ar fi făcut.
În ultimele zile, lumea a intrat într-o frenezie.
Am văzut grădinari vopsind tufișuri și flori care se ofiliseră.
În loc să ude iarba, tufișurile și copacii, le vopseau.
SALĂ DE JOCURI
ADMINISTRATOR PARC
Din cauza grevei instalatorilor, a trebuit să renunțăm fie la cișmele, fie la WC-uri,
fiindcă nu mai era timp pentru ambele.
Walt a zis: „E musai să avem toalete.
Nu putem lăsa oamenii să urineze pe stradă.”
MAREA DESCHIDERE
REGIZOR ARTISTIC
Scăpau gaze pe sub castel.
Se vedeau mici flăcări albastre în jurul său și în zona fundației.
Nu fusesem informat de situație,
așa că trăgeam din pipă, ca de obicei, venind dinspre piața centrală.
Șeful unității de pompieri a alergat după mine, să mă oprească.
Ne-am întors frumușel în centru.
Mi-a zis: „Nu știi de incendiu?” S-a temut că declanșez o explozie.
Cu toții simțeam presiunea.
Locuiam acolo și munceam din zori și până în noapte.
Lucram 48 de ore pe săptămână.
În fiecare sâmbătă, când venea Walt, luam prânzul cu toții
și ne apucam iar de muncă cu el suflându-ne în ceafă.
A fost agitație mare înainte de deschidere.
Ne mutaserăm efectiv în parc, locuiam deasupra primăriei.
Am lucrat la ultimele desene pe holurile primăriei.
N-am mai plecat de acolo.
Toată lumea era într-o continuă panică.
A fost un miracol că am terminat, dar și că Disneyland s-a deschis la timp.
cu 2 săptămâni înainte de deschidere
Oamenii m-au arătat cu degetul și au spus:
„Tipul ăsta nu se uită la bani.”
Dar nu e adevărat. Chiar mă uit la bani.
Există oameni înnebuniți după bani. Țin teancuri întregi la saltea.
Pentru mine, banii au fost mereu doar un mijloc.
Nu cred că dețin niciun lucru de care să mă bucur propriu-zis,
decât exploatându-l.
„Am învățat din mers,” a zis Walt. „N-am avut bani să fac mai mult.
Știi că m-am împrumutat de la ABC și pe baza asigurării, am ipotecat casa.”
Am avut întârzieri din cauza furnizorilor, defecțiuni și amenințări cu greve.
Walt era un temerar. A riscat totul din convingere.
Câți ar fi capabili de asta?
Pe 10 iulie s-a ținut o petrecere la Disneyland.
Am primit voie, în premieră, să ne plimbăm cu trenulețul prin parc.
Și vasul a ieșit pe traseu în ziua aia.
Walt se mutase acolo și era prezent dis-de-dimineață,
ca să vadă cum merge totul.
Urma deschiderea, iar Tomorrowland nu era gata.
A trebuit să amenajăm totul la repezeală.
bar spațial
MACHETIST
Înainte de deschidere, era o harababură de nedescris.
În Tomorrowland aveam două clădiri mari, de o parte și de alta, ambele goale.
Sperăm că ne veți asculta și urmări duminica viitoare, pe 17 iulie.
Vom transmite inaugurarea parcului Disneyland
într-o emisiune de o oră și jumătate.
cu 3 zile înainte de deschidere
Iată câteva dintre locațiile alese de ABC
pentru a fi prezentate națiunii în cea mai mare transmisiune în direct.
Domnul Kintner i-a sugerat domnului Disney:
„Ce-ar fi ca ABC să televizeze inaugurarea de la Disneyland?”
Domnului Disney i s-a părut o idee bună.
După pregătirile preliminare, echipa de filmare a trecut la repetiții.
S-au solicitat echipamente de peste tot.
Obținerea a 26 km de cablu, inclusiv a 5 km de cablu coaxial,
nu a fost deloc o misiune ușoară.
S-au adus 13 motostivuitoare hidraulice,
pentru a se monta aparate de filmat pe aceste suprafețe mobile.
Manipulanții au făcut repetiții.
REPETIȚIE
Exista temerea că nu vor opri stivuitorul la timp, deconectând aparatele de filmat.
TEATRUL DE REVISTĂ GOLDEN HORSESHOE
Sarcina mea în acele zile era să repar trenulețul Casey Jr.
L-am testat chiar înainte de deschidere.
Trenulețul a pornit și s-a răsturnat când se pregătea să urce prima pantă.
Am oprit trenul, desigur, ca să aflăm de ce se întâmplă asta.
Am descoperit că traseul nu includea și o contrașină,
așa că nu am dat în folosință trenulețul.
Mi s-a zis să îi dau voie să ruleze o dată pentru emisiunea TV.
Cursa Nebună a Domnului Broscoi
Cât noi ne pregăteam de transmisiune, muncitorii încă lucrau la parc.
Altă problemă cu care ne-am confruntat. Apropo e asfalt, nu nisip.
Am reușit să ne facem și treaba, în ciuda lucrărilor de ultim moment.
Muncitori, materiale și mașini treceau de zor în efortul de a termina la timp.
Iar asta ne-a oprit repetițiile.
PRIMĂRIE
Înainte să intrăm în direct, încă se făceau pregătiri.
Și gata! Fantasyland, Frontierland,
Adventureland, Main Street, Tomorrowland.
Camerele sunt în așteptare. Cinci secunde! Începem transmisiunea!
Ziua inaugurării
Walt Disney Prezintă
Parcul Disneyland
Bun-găsit! Sunt Hank Weaver.
În ultimul an, acest generic a figurat în deschiderea spectacolului Disneyland.
Acum figurează în deschiderea locului numit Disneyland.
Ochii întregii lumi sunt ațintiți la aceste 65 ha din Anaheim, California.
În această după-amiază, Disneyland, cel mai fabulos regat din lume,
va fi inaugurat în premieră mondială, iar dumneavoastră sunteți invitați.
Dăm legătura gazdei dv., Art Linkletter, care se află la intrarea în Disneyland.
Sunt pe șinele de tren care duc la gara Disneyland Santa Fe.
În câteva secunde, pe aici va trece Walt Disney însuși,
gonind într-un tren în miniatură, realizat la scara 5/8.
- Cum a mers locomotiva? - Bine.
A condus-o dl guvernator până la Frontierland, apoi Fred Gurley.
Am preluat-o eu aici. Dați-i bice!
- Domnule guvernator... - Salut, Art...
Domnul Knight, guvernatorul Californiei,
Walt Disney și domnul Gurley, de la compania feroviară Santa Fe.
- Santa Fe și Disneyland, mai pardon. - Așa e.
Oamenii vin cu miile.
Trec prin tunelul magic pe jos, pentru că nu e permis accesul mașinilor.
Întocmai ca Alice în Țara Minunilor,
trecând prin tunelul de lângă gara Disneyland Santa Fe,
ajung într-o epocă de mult apusă, într-o altă lume.
Pășesc în piața unui orășel american, unde ceasul a rămas cu 50 de ani în urmă.
E anul 1900.
Eram doar un alt ins nădușit care încerca să-și croiască drum prin...
Locul era un furnicar.
Toți sărbătoriseră cu o seară înainte, iar acum mulți sufereau de mahmureală.
N-a fost deloc o zi plăcută.
Mulți descriu ziua deschiderii ca fiind un dezastru total.
Erau de două ori mai mulți vizitatori decât se anticipase,
mâncarea se terminase... Aproape totul mersese prost.
Femeile purtau tocuri și dresuri chiar și când era arșiță,
așa cum a fost la inaugurare.
A fost o caniculă groaznică.
Dar, ce-i drept, Walt avusese o idee genială.
Cum să faci reproșuri unui așa om?
S-a lăsat liniștea pe Main Street.
E momentul ca Walt Disney să citească dedicația de la Disneyland.
Bun-venit tuturor în acest loc fericit!
Disneyland e pentru voi.
Adulții retrăiesc nostalgia trecutului,
iar tinerii gustă provocările pe care le rezervă viitorul.
Parcul e dedicat idealurilor, visurilor și realităților care au modelat America,
în speranța că va fi o sursă de bucurie și inspirație pentru lumea întreagă.
Vă mulțumesc.
În viața mea n-am trăit ceva mai palpitant.
Cred că oricine a fost azi aici poate afirma,
întocmai ca cei prezenți la inaugurarea turnului Eiffel:
„Am fost acolo.”
Sunt mândru că am fost la deschiderea de la Disneyland.
E ceva absolut fabulos.
SCULPTOR
Nouă nu ne-a lipsit convingerea că va ieși ceva frumos.
Alții însă erau siguri că va fi un eșec.
Dar nu cred că era vorba de angajații departamentelor artistice.
Walt a spus: „Îmi doresc ca atunci când oamenii încearcă o atracție
sau iau contact cu ceva creat de tine,
să plece de aici cu zâmbetul pe față.”
A zis așa: „De asta trebuie să ții cont, asta-i tot ce îți cer ca designer.
Ai grijă să arate frumos, dar să și facă oamenii să zâmbească.”
Presa n-a vorbit în termeni prea elogioși de deschidere,
dar ăsta e prețul plătit când activezi în showbizul de la Hollywood.
Presa caută orice cusur, se leagă de orice și face din țânțar armăsar.
Am plăcerea să vă prezint o doamnă încântătoare.
E vedeta aleasă de domnul Disney pentru a boteza vasul Mark Twain.
Domnișoara Irene Dunne!
- Bună, Irene. - Bună. Încântată.
- Vai de mine! Se mișcă! - Un pic, pentru că e gata să pornească.
Vasul a fost botezat și își poate începe călătoriile zilnice.
Va cutreiera râurile lumii. De aici din parc, desigur.
- Vă mulțumim, dră Dunne. - Drum bun!
Atât de aici, doamnelor și domnilor, am plecat.
Comandorul, domnul amiral Joe Fowler, e la timonă.
Se pregătesc de plecare, e cazul să...
Pe curând, Irene! Pe curând, lume! Călătorie plăcută.
S-a auzit și fluierul.
Porniți, domnule amiral!
La revedere!
FECIOARA MEKONGULUI
Înainte să vă dezvăluim Tomorrowland, aș vrea să vă citesc dedicația.
„O incursiune într-o lume cu idei mărețe, simbolizând realizările omenirii.
Un pas în viitor, cu predicții despre construcții viitoare.
Ziua de mâine aduce noi descoperiri, noi aventuri și noi idealuri.
Era atomică, cucerirea spațiului cosmic, speranța pentru o lume unită și pașnică.”
Sper ca acei porumbei să vestească o lume de mâine plină de armonie.
Totul se rezumă la cum se simt oamenii. Se simt mai bine în pielea lor.
DEPOU CENTRU
Dacă oamenii se simt încrezători și capabili să facă față oricărui lucru,
nu sunt doar mai puțin temători, ci devin oameni mai buni.
Speranță există.
Walt, ești un reper în showbiz. Dar trebuie să încheiem aici.
Știu, dar vreau să le mulțumesc artiștilor
și celor care au ajutat la împlinirea acestui vis.
Să ne distrăm la Fantasyland! Pe curând, oameni buni.
În ciuda multiplelor probleme inițiale,
Disneyland a avut peste 900 de milioane de vizitatori
de la inaugurare.
VEHICUL MONOȘINĂ
UNITATEA DE POMPIERI DISNEYLAND AUTOSPECIALA NR. 1
Dedicat meșteșugarilor care au construit Cel Mai Fericit Loc din Lume
Subtitrarea: Alexandra Grigore