Disneyland
Disneyland – rok po otevření
HLAS WALTA DISNEYHO
Park pro mě hodně znamená. Je to něco, co nikdy nebude hotové.
Něco, co můžu dál vyvíjet.
Něco, co můžu dál stavět, dokud na to budu mít peníze.
A po celou svou kariéru jsem měl pocit, že místo abych o něčem s někým mluvil,
tak to raději udělám a ukážu mu to.
Lidé této země v zábavním průmyslu uvidí a uslyší nové dobrodružství.
Již brzy se na americké scéně objeví pod názvem Disneyland.
Disneyland – rok před otevřením
Walt Disney je největší tvůrčí génius zábavního průmyslu.
Vnesl do kin nové koncepty
a baví miliony lidí.
- Slušné navození... - Zasloužíš si to.
A to mě právě znepokojuje, víš?
Walt Disney zariskoval jako nikdy
a začal budovat místo, jaké si svět ani nedokázal představit.
HLAVNÍ VÝTVARNÍK
Walt se sám rozhodl, že pokud to má fungovat,
bude potřebovat finance,
a aby je získal, byl ochotný natočit pár televizních pořadů.
Nyní zkusí štěstí u domácího publika.
Příběh Disneylandu
A jsem si jistý, že bude mít stejný dopad jako na publikum v kinech.
Jen vás chci ujistit, že to nebereme na lehkou váhu
a že to nebude jen nevlastní dítě organizace Disney,
nýbrž jeden z hlavních podniků.
Walt najal několik kameramanů, aby jeho riskantní počin natočili.
Většina jejich záběrů nebyla nikdy zveřejněna.
Na pozemku o rozloze 240 akrů, poblíž města Anaheim,
jsme začali stavět Disneyland.
MODELÁŘKA
Když ten park Walt popisoval, věděla jsem, že to není dobrý nápad,
protože kdo by za ním jezdil 60 km?
Datum otevření parku bylo stanoveno na léto 1955.
Bez spolupráce všech zúčastněných bychom tento termín nikdy nestihli.
SCENÁRISTA
Většina Hollywoodu si myslela,
že Disneyland bude velkolepý hollywoodský propadák.
A tak Roy Disney řekl: „Jak jako většina Hollywodu?“
A on: „Aspoň si to myslím.“
Chceme, abyste viděli a podělili se s námi o zkušenosti z realizace tohoto snu.
Disneyland: JAK SE STAVÍ SEN
10 měsíců před otevřením
HLAVNÍ PLÁNOVAČ
Jakmile jsme vybrali místo,
všechno začalo tuhnout, protože Walt sám určil termín, který nešlo dodržet.
Otevření v červenci roku 1955.
Dodnes nechápu, jak se to povedlo.
TELEVIZNÍ MODERÁTOR
Jednou mi zavolal a řekl:
„Víš, jak jsem mluvil o tom disneyovském projektu tady v jižní Kalifornii?“
Pak jsme sedli do auta a jeli a jeli a jeli.
Říkal jsem si, kam nás to sakra veze.
Nakonec jsme dorazili do jeho pomerančového háje.
Řekl: „Je to přísně tajné.“ A já: „Jo, jasně.“
Nechtěl jsem mu říkat, že si myslím, že se zbláznil.
Toto je zpráva o postupu z Disneylandu.
V našem prvním televizním pořadu jsme vám ukázali plán snu.
A tohle je onen plán. A tím snem je Disneyland.
Park, který stavíme poblíž Anaheimu v Kalifornii.
Slíbili jsme, že vás budeme informovat, neboť se náš sen stal skutečností.
Pro informace o postupu z první ruky se vydáme přímo do Disneylandu.
Náš přírodovědný fotograf Stuart Jewell,
odborník na časosběrné záznamy.
Tyto kamery tu nemáme jen tak pro zábavu.
Vedou denní záznamy o růstu a vývoji Disneylandu.
Obyčejná kamera pořídí 24 snímků za sekundu.
Ale tyto pořídí jeden snímek každých 15 vteřin.
Což na plátně pochopitelně vypadá mnohem rychleji.
Disneyland je rozdělen do čtyř klíčových říší.
Čtyř různých světů, z nichž budou vycházet naše televizní pořady.
Země dobrodružství.
Země zítřka.
Země fantazie.
A Země pohraničí.
Walt měl už tehdy v hlavě, jak chce převážet lidi.
MLUVÍ DICK IRVINE HLAVNÍ VEDOUCÍ VÝPRAVY
Chtěl dát dohromady všechny možné nápady.
Pomáhalo mu to stmelit jeho koncept.
Který byl v té době uvolněný a proměnlivý.
VÝTVARNÍK
Roy nesnášel dluhy.
Walt se v té myšlence vyžíval, protože jsme byli zadluženi neustále.
K tomu, aby člověk Walta následoval, musel mít neobyčejně slepou víru,
protože s bankami dost bojoval, neboť mu také nevěřily.
Žil ve vlastním světě.
Máloco dokázal lidem vysvětlit jinak než tím, že má tušení, že to vyjde.
VÝTVARNÍK
Vězte, že přesvědčit lidi o úspěchu Disneylandu nebylo snadné,
protože to byl samý nevěřící Tomáš.
Nakonec se ta koule začala kutálet a postupně se nabalovala.
A vy si říkáte: „Co když to nevyjde?
Co když se to lidem nebude líbit? Není to moc daleko?
Co když sem přijedou poprvé a naposledy?
Ale to je Waltův problém. Když neuspěje, bude to jeho neúspěch.“
7 měsíců před otevřením
Samozřejmě můžeme jet autem.
Je to příjemný 50minutový výlet přes město.
Ale zkusme to jinak.
Vznesme se do vzduchu. Poleťme vrtulníkem.
KRAJINÁŘ
Walt chce vzít hosta za ruku
a vydat se s ním na procházku divočinou Missouri.
A v tom mu nepomůže nějaký mrakodrap, vysílací věž
nebo dálniční křižovatka v pozadí.
A proto nejdříve nechal vybudovat násyp, aby odrušil veškerý zvuk.
Teď jste ve Waltově světě.
To je z hlediska krajinářství důležitá funkce.
PLAVBA DŽUNGLÍ
Walt nechtěl jen malé stromy, ale i velké.
Říká, že stromy nemají měřítko.
Chtěl, aby to bylo okázalé.
A věčně Billa Evanse cepoval, aby sehnal větší a lepší stromy.
Walt nechtěl čekat pět let,
aby se krajina sladila s architekturou.
Do určité míry to zařídit šlo, ale došly nám dolary.
Usilujeme o okamžitou zralost v rámci rozpočtových omezení.
A náš rozpočet byl velmi, velmi nízký.
Zběžně jsem načrtl, kam dáme náspy,
kam dáme balvany a kam dáme stromy.
Ale žádné rozměry nebo tak něco.
Všechno jsem to zasadil tak nějak od oka.
ZEMĚ ZÍTŘKA
S takovým nasazením a těžkou technikou
jsou občasné karamboly nevyhnutelné.
Ale operátoři berou vše s nadhledem.
A naštěstí k žádným vážným nehodám nedošlo.
Zde je začátek Hlavní ulice,
směsice všech malých měst v Americe na přelomu století.
Můžete se zde projet v kočáře
kolem staré radnice, opery či hasičárny.
A když dojedete až na její konec, ocitnete se v centru Disneylandu,
kde teď stojí natáčecí věž.
5 měsíců před otevřením
HRAD ŠÍPKOVÉ RŮŽENKY
STAVBYVEDOUCÍ
Zpočátku byl rozpočet 4,5 milionu dolarů.
V srpnu to bylo sedm milionů.
V prosinci 11 milionů.
Na jaře už jsme mohli jen odhadovat.
ÚČETNÍ
Došly nám peníze a málem jsme museli stavbu zastavit na 17 milionech.
Tak to dopadá,
když se snažíte za krátkou dobu vybudovat něco tak výjimečného jako Disneyland.
Neinvestoval jsem do rančů. Nic tady nemám.
Mám dům, kde bydlím. Nic víc.
Ale do tohohle jsem dal své peníze.
A půjčil jsem si skrz pojištění, které splácím již 30 let.
S Waltem jsme obcházeli obrovské základy
železničního nádraží a podjezdu do Disneylandu
a on se obrátil na Dicka Irvina a řekl: „Když Joe všechny ty peníze narve pod zem,
nezbude nám nic na parádu.“
Měl z té situace vážné obavy.
4 měsíce před otevřením
V kalifornském Wilmingtonu vznikaly dvě parní lokomotivy ve stylu roku 1900.
Nejspíš poslední svého druhu, které kdy v USA budou postaveny.
WALTŮV SYNOVEC
Walt miloval miniatury snad všeho.
A vlaky pro něj byly jakýmsi ztělesněním dětství.
Tehdy s nimi děti vyrůstaly.
Walt byl o osm let mladší než můj táta, takže byl v době vláčků malý kluk.
A tehdy se kolem železnic motali často.
Jeden jejich strýček byl strojvedoucí.
Oba hodně mluvili o tom, jak byli nadšení,
když se za strýčkem jezdili koukat na tu obrovskou lokomotivu.
STROJNÍ INŽENÝR
Vlaky jsem poznal až s Waltem. Stavěl jsem ten, co mu jezdil za domem.
Měli jsme výkresy k takzvané Lilly Belle.
Když se nám dostaly do ruky,
začali jsme vyrábět lokomotivy a vagóny.
Stačilo už jen upravit měřítko a přizpůsobit vlaky běžným kolejnicím.
Ve studiu jsme zdokonalili funkční modely atrakcí a začali stavět skutečné.
Například taková dráha Petra Pana zabrala celou skladovou budovu,
která byla plná závěsných kolejnic a vozíků.
A vymýšleli jsme sjezdy a začátky.
Tohle bylo taky něco úplně nového.
Pokud vím, tak dráha ze závěsných kolejnic tehdy v žádném parku ještě nebyla.
V nedalekém Newportu jsme stavěli a skládali drobné závodní vozy Autopia.
Budou se hnát po dálnici Země zítřka.
Nejnáročnější bylo postavit je tak, aby se do nich vešly děti všech velikostí.
A aby vše působilo autenticky,
budou na dálnici hlídkovat miniaturní policejní vozy.
NÁVRHÁŘ VOZIDEL
Každá práce s Waltem je jiná a hned zkraje vymýšlíte,
co a jak uděláte.
Neměli jsme projektové manažery, takže jsme nepotřebovali koordinátory.
Kopírka ještě vynalezená nebyla, takže jsme nic nezveřejnili.
Jen jsme odvedli svou práci.
Walta ani nenapadlo, že někoho přetěžuje.
Prostě to bylo tak, že to musíme udělat.
Takže děláte všechno najednou.
Člověk se míň rozhodoval a víc dělal.
A kdyby to nedopadlo
podle Waltových představ, byl by to jeho problém.
Spousta lidí říkala: „Je vyřízenej.“
Kdyby to nevyšlo, skončilo by s tím i studio,
protože veškeré prostředky se věnovaly parku.
PUBLICISTA
Před otevřením měli hromadu problémů.
Vykopali tamní řeku, jednu noc ji naplnili vodou,
a ráno v ní nezbyla ani kapka.
Byla to písečná půda a voda prostě zmizela.
Začali jsme experimentovat s kanálem pro velkou řeku,
disneyovskou řeku Amerika.
Nejdřív jsme použili bentonit, nebo co to bylo.
Takovou lepkavou hmotu, která měla vytvořit vodotěsné dno,
a ta moc dobře nefungovala.
VÝTVARNÍK
Během výstavby všechno rozhodně nebylo jako z pohádky.
Walt každou neděli ráno přijel,
všechno si důkladně prohlédl,
několikrát si zhluboka povzdechl...
otočil se ke mně a řekl: „Chceš něco slyšet?
Dneska jsem viděl čísla.“
A pokračoval: „Za ten park už jsme utratili přes půlku rozpočtu.
A nestojí tady jedna jediná věc.
Jen díry v zemi a hromady hlíny.
Není tady jediná věc, za kterou by sem člověk přijel utratit 15 centů.“
Pak dodal: „Mám strach.“
A měl.
Bylo k nevíře, že už se utratila polovina z toho nepředstavitelného balíku,
a nestála tam jediná věc, která by někoho mohla zajímat.
Jen tam tak seděl a dlouho nic neříkal.
A na mě v tu chvíli zapůsobilo, co znamená zodpovědnost a obavy,
protože jsem řešil maličkosti, jestli se udělá tohle a tamto, ale...
Na tohle jsem vůbec nepomyslel, protože jsem o tom nic nevěděl.
Ale v ten den jsem rázem pochopil, co znamená mít obavy.
Kousek odsud ve třetím ateliéru
jsme začali stavět 30metrovou americkou říční loď,
kolesový parník Mark Twain.
Jelikož je celá paluba prohnutá,
musel se každý kus dřeva jednotlivě vyřezat a napasovat.
Stavba tak velké lodi uvnitř budovy 80 km od vodní plochy
vyvolala hodně povyku.
Ale my na rozdíl od chlapíka, co ve sklepě postavil loď a nedostal ji ven, měli plán.
Skoro každého jsme převezli,
protože byla navržena tak, aby šla přepravit po částech.
HORNÍ PALUBA – PŘEDEK
ŘÍČNÍ ČLUN MARK TWAIN
HORNÍ PALUBA – ZÁĎ
HORNÍ PALUBA – PRAVOBOK PŘEDEK
Walt se hned na začátku rozhodl, že přijde s něčím úplně jiným.
S konceptem rodinného zábavního parku.
Na začátku nás někteří provozovatelé zábavních parků silně kritizovali,
že jsme prý moc utráceli a zacházeli do přehnaných detailů.
VYPRAVĚČ
Před otevřením parku jsme navštívili různé zábavní parky v zemi
a výrobce, jestli by neměli zájem vyrobit věci, které jsme navrhli.
Výrobci téměř ve všech případech říkali:
„To by bylo dost náročné. Nekoupíte si radši něco od nás?“
Zkrátka nám nabídli typickou atrakci z parku.
Ale to u Walta nepřipadá v úvahu.
Takže jsme nechali vyrobit všechny ty překrásné věci, co nebyly praktické,
a on to moc dobře věděl.
Nápad s Disneylandem celé ty roky dřímal.
Probudil se, když jsem začal brát děti do dětských parků.
Navštěvovali jsme je každou sobotu a neděli.
Jejich matce se nechtělo, tak jsme šli sami.
Brával jsem je do zoo, všude možně.
Tehdy se mnou moc rády chodily
a byly to nejšťastnější dny mého života.
WALTOVA DCERA
O stavbě toho parku mluvil celý život.
A jak roky plynuly, od doby, kdy mi bylo pět,
až do mých 21 let, kdy ho konečně postavil, ten sen jenom rostl.
Od skromného parčíku,
který by se možná vešel do haly, k velkoleposti.
Všichni si museli myslet, že je blázen,
jako když řekl, že chce zhotovit celovečerní kreslený film.
V jistém ohledu se na to
musíte dívat jako na... obrovský experiment.
Byl to zrod parku svého druhu.
Walt začal zkrátka budovat něco,
co mělo oproti Coney Islandu připomínat výplod fantazie.
ZEMĚ DOBRODRUŽSTVÍ
Walt věděl o všem, co se v parku děje. Věděl, kde jsou všechny trubky.
Neuvědomil si jen, a bylo to pro něj těžké zjištění,
že bude nutné stavět z betonu.
Myslel si, že to můžeme postavit jako dočasné kulisy ve filmu.
A nikdy nebyl schopný překousnout vodopád v Zemi dobrodružství,
protože na něj padlo tolik betonu.
Na řece měli dělníci taktéž plné ruce práce
s řešením problému, jak postavit skálu.
Vytvářet krásné skalní útvary je pro matku přírodu hračka,
ale pro nás to tak snadné nebylo.
Měl jsem každý den kontrolovat rozpis nákladů,
ale nikdy jsem... Na střední jsem z aritmetiky propadl.
Nevěděl jsem, jestli jsme v zisku, nebo ve ztrátě, ale dokud někdo nepřišel
s tím, že jsme to přepálili, neříkal jsem nic.
A Walt občas přišel a řekl: „Kolik peněz jsi zatím utratil?“
A já: „Podívám se.“ A on: „Řeknu ti to.“
A řekl mi to přesně.
3 měsíce před otevřením
Když se stavěl Disneyland, ve studiu byla spousta lidí,
kteří pracovali na šíleném zábavním parku.
Na jednu stranu to bylo šílené, na druhou naprosto přirozené.
PRODUKCE WALTA DISNEYHO SOUKROMÝ POZEMEK – VSTUP ZAKÁZÁN
NEPOVOLANÝM VSTUP ZAKÁZÁN
Neměli jsme žádné administrativní kanceláře.
Měli jsme lidi všude.
Člověk po směně ani nechtěl jezdit domů,
protože musel urazit kus cesty do postele a ráno vstát a jet celou štreku zpátky.
Takže bylo vlastně nepříjemné skončit a muset jet domů.
KNOTTOVA FARMA A MĚSTO DUCHŮ – VPRAVO
Nacházíme se uvnitř Disneylandu.
Ano, sice jsme v parku, ale své problémy jsme ve studiu nenechali.
Jen se na spoustu z nich soustředíme na jednom místě.
Walt na začátku neuměl číst z výkresů
a nechtěl to přiznat.
Ale začali jsme si z něj utahovat,
takže brzy nejenže uměl číst z výkresů,
ale uměl to lépe než my všichni a získal lepší cit pro proporce
než kdokoli z nás,
protože přesně věděl, co chce. Zmenšenou verzi hlavní ulice.
Disneyland jsme postavili, ač ve výkresech bylo asi jen deset procent.
Ty totiž vznikaly za pochodu.
Myslím, že Walt byl přesvědčený,
že když své hosty vystaví dobrému vkusu,
kvalitě a designu,
tak to podvědomě budou vnímat
ne jako důsledek vzdělání v krajinářském designu,
architektuře nebo čemkoli jiném,
ale podvědomě poznají rozdíl mezi dobrem a zlem.
KRAJINÁŘKA
Na různé projekty si zvali různé krajináře,
načež se Walt začal obávat, že když se na tom podílí tolik lidí,
nebude park pospolitý, a tehdy jsem na scénu vstoupila já.
Navrhla jsem Hlavní ulici a Centrum
a byla svolána schůze všech výtvarníků,
na které byl i Walt, a společně to schválili.
Roy Disney řekl: „Nikdy ho neobtěžuj s problémem.
Jestli máš problém, přijď za námi. Jeho nech snít.“
Každou sobotu za námi přijel,
obešli jsme park s výtvarníky
a on nám sděloval nové nápady, co by se dalo vybudovat.
A chtěl s tím začít v pondělí ráno. Plány ho nezajímaly.
Spoustu víkendů jsem pracovala do půlnoci
a připravovala náčrty a tak to prostě fungovalo.
Vzpomínám si, že Walt uměl být vznětlivý
a požadoval, aby se něco udělalo,
protože od všech očekával, že dokáží to, co on.
2 měsíce před otevřením
V Disneylandu jsme měli velmi akutní problémy.
Dva nebo tři hlavní asistentni mi radili,
že za žádných okolností nemáme usilovat o otevření v červenci, ale až v září.
Ale my řekli ne.
Veřejnost tak moc očekávala, že otevřeme v červenci,
že kdybychom s těmi finančními problémy počkali až do září,
možná bychom ani neuspěli.
Celou dobu jsme se učili, a nejradši vzpomínám na to,
jak bylo skvělé, když někdo řekl: „Jdeme do toho.“
1 měsíc před otevřením
V té době ve studiu
kladiva a pily v celém studiu vystřídaly barva a štětce,
protože se blížil termín.
Rozběhla se urychlovací, lakýrnická a zakončovací kampaň.
Zdá se, že tlak je neustálý. Asi to patří k povaze šoubyznysu.
Částečně jde samozřejmě o příležitost a částečně o pocit, že ta chvíle přišla.
A Walt, jelikož byl tak intuitivní,
samozřejmě vycítil, že ona chvíle opravdu přišla.
Tlačil na nás a my jsme makali.
Byl to náš velký strašák.
Co jste chtěli se Zemí zítřka dělat? Museli jsme ji mít.
Nešlo říct, že bychom ji nechtěli. Hrozně jsme se trápili.
Jednou jsme s Waltem jeli do Disneylandu a on řekl:
„No, Herbie... Víš, co nejhoršího by se nám mohlo stát, ne?“
A já: „Co myslíš tím, co nejhoršího se může stát?“
A on: „No, přinejhorším skončím na mizině.“
A já: „Jo, to by bylo dost špatný.“
A on: „No...
na mizině už jsem v životě byl pětkrát a pošesté mě to nezabije.“
Když má váš tým empatii a všichni máte stejné cíle,
dospějete k něčemu, co je samozřejmě větší než součet částí.
A myslím, že je dobře známo, že to tak funguje.
Vybudujete si jisté nadšení a něco sdílíte.
Někdy je to trochu směšné a skončíte u legrace,
ale většinou věci zvrátíte vzájemnou stimulací,
kterou byste sami neobjevili.
Walt byl v navozování takové atmosféry mistr.
Zde na pobřeží narazíme na celou říši tvorů z plání Serengeti.
A nad nimi se tyčí žirafa.
Reprodukce těchto zvířat vyžaduje společné úsilí
těch nejlepších návrhářů, sochařů a mistrů mechaniků.
Byl jsem odhodlaný, že budu prvním jezdcem,
který vyzkouší první loď v atrakci s vodou.
Chtěl jsem jet první a zjistit, jestli bude pasažér mokrý,
protože jsem přišel s nápadem plout za vodopádem.
Tak jsem pomalu plul a všechno si důkladně prohlížel,
abych viděl mýtinu a vše kolem.
A pak jsem vyrazil přímo do vodopádu.
A když jsem se pak otočil čelem k zádi, seděl tam Walt.
Přestalo mi bít srdce. Než jsem se probral, byl jsem za vodopádem.
Tichounce nastoupil na palubu, když jsem vyplouval, nevšiml jsem si ho.
Tento týden vám představujeme reportáž z Disneylandu, jejž brzy otevřou.
V loňském prvním televizním pořadu
jsme vám popsali své naděje a plány na místo zvané Disneyland.
Před pár měsíci jsme vám ve zprávě ukázali začátek stavby.
V nedávných dopisech jste projevili zájem o shrnutí pokroku.
A tak vám tento týden, jen pár dní od oficiálního otevření Disneylandu,
chceme říct, co se doteď dělo,
a podělit se s vámi o radosti a obavy z našeho závodu s časem.
V této závěrečné zprávě o stavbě Disneylandu
chci vzdát hold mnoha studiovým umělcům, řemeslníkům a inženýrům,
jejichž neúnavné úsilí nám pomohlo tento sen uskutečnit.
Bez jejich schopností a představivosti by Disneyland nikdy nevznikl.
Posledních pár dní bylo zběsilých.
Viděl jsem zahradníky, jak stříkají keře, květiny a další věci barvou,
protože uvadly.
Takže místo zalévání malovali trávu, keře, stromy...
OBSLUHA PARKU
Před otevřením stávkovali instalatéři.
Rozhodovalo se, zda mít pítka, nebo toalety,
protože na obojí jednoduše nebylo dost času.
A Walt řekl: „Toalety mít musíme.
Lidi můžou pít colu a pepsi, ale ne čůrat na ulici.“
VÝTVARNÍK
Pod hradem nám unikal plyn a všude kolem něj
byly vidět modré plamínky.
V té době jsem to samozřejmě nevěděl, ale...
Kouřil jsem dýmku jako obvykle a šel nahoru z Centra.
A zničehonic vyběhl velitel hasičů, popadl mě
a odtančil se mnou zpátky do Centra.
A řekl: „To nevíte, že tam hoří?“ Bál se, že hrad vyhodím do povětří.
Všichni jsme byli pod obrovským tlakem.
Všichni jsme tam bydleli a pracovali jsme od rána do noci.
Pracovali jsme 48 hodin týdně.
Walt nás v sobotu navštěvoval, naobědvali jsme se spolu
a pak hurá zpátky do práce. O všem měl přehled.
Období před otevřením bylo dost hektické.
V té době jsme tam bydleli nad radnicí.
V patře radnice jsme črtali poslední výkresy a byli přímo na místě.
Byla to jedna velká nepřetržitá panika.
Byl zázrak, že se to vůbec dělo.
Stejně jako byl zázrak, že Disneyland vůbec otevřel včas.
2 týdny před otevřením
Lidé na mě vrhali všelijaké pohledy a říkali:
„Ten chlap si neváží peněz.“
To není pravda. Já si peněz vážím.
Někteří lidé sedí a uctívají je, jako by se měly kupit na nějakou hromadu.
Já na peníze vždy nahlížel jako na pouhý prostředek.
Nikdy nebudu mít z věcí užitek, dokud s nimi nezačnu něco dělat.
Walt říkal, že jsme učenliví, a já neměl dost peněz, abych dělal víc.
Musel jsem si půjčit od ABC a pojišťovny a zastavit dům.
Dodavatelé měli zpoždění,
kolapsy a vyhrožovali stávkami.
Ale Walt byl odvážný. Riskoval všechno včetně svých přesvědčení.
Kolik lidí by to udělalo?
Desátého července jsme měli v Disneylandu večírek.
Ten den nám poprvé dovolili projet se po parku vlakem.
A ten den vyplula i říční loď.
Walt tam bydlel a od brzkých ranních hodin sledoval, jak všechno probíhá.
Těsně před otevřením ještě nebyla hotová Země zítřka,
a tak jsme ji museli narychlo doplácat.
vesmírný bar
MODELÁŘ
Před otevřením Disneylandu vládl naprostý zmatek.
V Zemi zítřka jsme měli po obou stranách velké budovy,
ale nic v nich nebylo.
Snad nás budete sledovat a poslouchat příští neděli 17. července,
kdy na těchto stanicích slavnostně uvedeme otevření
Disneylandu formou hodinu a půl dlouhého pořadu.
3 dny před otevřením
Toto je jen pár míst, která ABC obsadila,
aby čekajícímu národu dopřála největší živé vysílání na světě.
Vše začalo, když pan Kintner řekl panu Disneymu:
„Co kdyby ABC vysílala otevření Disneylandu?“
Panu Disneymu to přišlo jako dobrý nápad.
Po předběžném plánování začal kameramanský štáb nacvičovat pohyby.
Po celé zemi se shromažďovalo vybavení.
Sehnat 26 km kabelu, včetně pěti kilometrů toho koaxiálního,
nebylo samo o sobě kdovíjak snadné.
Bylo přivezeno 13 zdvižných vozíků,
které měly postavit speciální kamerové plošiny a připevnit je na výtahy.
Obsluha zdvižných vozíků musela projít školením.
Hrozilo, že nezastaví výtahy včas a vytáhnou kabely z kamer.
REVUE ZLATÁ PODKOVA
ZEMĚ POHRANIČÍ
V té době jsem měl za úkol zprovoznit Caseyho Jr.
Před otevřením jsem ho testoval
a vláček dojel k prvnímu výtahu a začal se převracet.
Tak jsme dráhu uzavřeli, abychom zjistili, proč se to stalo.
Zjistili jsme, že kolem dráhy není zábradlí,
takže jsme atrakci nemohli otevřít.
Ale já měl s lokomotivou objet jedno kolečko pro televizní pořad.
Dráha pana Žabáka
Zatímco probíhaly zkoušky, dělníci Disneyland ještě stavěli.
Další malý problém. To je asfalt, ne písek.
Nějakou práci jsme i navzdory zběsilé stavbě na poslední chvíli odvedli
a všude se míhali lidé, materiál a náklaďáky ve zběsilé snaze vše stihnout.
Na úkor toho se zkoušky prakticky zastavily.
RADNICE
země zítřka
Těsně před premiérou probíhaly poslední přípravy.
A vše je připraveno. Země fantazie, Země pohraničí,
Země dobrodružství, Hlavní ulice, Země zítřka.
Připravit. Pět vteřin. A začínáme.
Den otevření
Zdravím vás, tady Hank Weaver.
Minulý rok oznámil tento podpis
otevření Disneylandu jakožto pořadu.
Nyní oznamuje otevření Disneylandu jakožto místa.
Lidé a zraky celého světa
se soustředí na těchto 160 akrů zde v kalifornském Anaheimu.
Dnes bude představen Disneyland, nejhonosnější království na světě,
v rámci světové premiéry pouze pro zvané, a vy jste hosté.
Abychom mohli začít, vezmeme vás ke vchodu do Disneylandu
s moderátorem Artem Linkletterem.
Stojím na kolejích
před vlakovým nádražím Disneyland a Santa Fe
a už za pár vteřin se přiřítí sám Walt Disney
na miniatuře železničního vlaku v měřítku 1:8.
Jak se jelo?
Moc hezky.
Guvernér s ní objel Zemi pohraničí, pak se jí ujal Fred Gurley
a já ji přivezl. Plnou parou vpřed.
- Zdravím, guvernére. - Rád vás vidím.
Kalifornský guvernér Knight
a samozřejmě Walt Disney a pan Gurley, prezident Santa Fe.
A Santa Fe a Disneylandu, prosím.
Přesně tak.
Ženou se sem tisíce lidí.
Kouzelným tunelem procházejí pěšky, protože sem nesmí auta.
A tak jako Alenka v říši divů,
když projdete tunelem pod disneylandským Santa Fe,
ocitnete se i vy v dávné době, v jiném světě.
Hodiny se přetočily o půl století
a stojíte na náměstí amerického městečka.
Píše se rok 1900.
Byl jsem jeden z těch upocených lidí, kteří se snažili prodrat...
Bylo to hotové krysí bludiště.
Všichni večer předtím trochu slavili,
takže měl kdekdo kocovinu.
Nebyl to nejlepší den.
Většina lidí si den otevření pamatuje jako katastrofu,
protože tam bylo skoro dvakrát tolik lidí, než mělo být,
došlo jim jídlo... Pokazilo se skoro všechno, co si jen umíte představit.
Ženy musely během otevíračky v tom horku mít podpatky a punčochy.
Byla výheň.
Ale Waltovi se musí nechat, že měl skvělý nápad.
Proti tomu nemůžete říct slovo.
Aktivita na Hlavní ulici ustala.
Nyní vystoupí Walt Disney a přečte věnování Disneylandu.
Vítám všechny, kdo přišli navštívit toto šťastné místo.
Disneyland je vaše země.
Zde ožívají krásné vzpomínky na minulost.
A mladí si tu mohou vychutnat výzvu a příslib budoucnosti.
Disneyland je věnován ideálům, snům a tvrdým faktům,
které stvořily Ameriku,
v naději, že bude zdrojem radosti a inspirace pro celý svět.
Děkuji vám.
Stát tu byl jeden z nejúžasnějších okamžiků mého života.
Dámy a pánové, věřím, že každý, kdo tu dnes byl, řekne,
stejně jako lidé před mnoha lety u otevření Eiffelovy věže:
„Byl jsem u toho.“ Já s hrdostí můžu říct, že jsem byl u otevření Disneylandu.
Je to báječná událost, dámy a pánové.
SOCHAŘ
Nepostrádali jsme víru v myšlenku, že to bude něco dobrého.
Zatímco ostatní si byli jistí, že to nebude úspěch.
Myslím, že v tvůrčích odděleních tomu tak nebylo.
Walt mi jednou řekl: „Přeju si jen to, aby lidé měli
po kontaktu se vším, cos tu navrhl,
a při odchodu úsměv na tváři.
To si pamatuj. O nic víc tě jako návrháře nežádám.
Ať je to hezké, ale ať lidé vycházejí s úsměvem.“
Tisk naši otvíračku moc nepochválil,
ale to je součástí tohoto byznysu, šoubyznysu v Hollywoodu.
Hledají jakékoli trhlinky nebo cokoli, co se dá nafouknout.
Nyní mám to potěšení představit vám půvabnou dámu
a slavnou hvězdu, kterou pan Disney požádal, aby pokřtila loď Mark Twain.
Dámy a pánové, slečna Irene Dunne.
- Zdravím, Irene. - Buďte zdráv.
Božínku, naklání se.
Naklání se, protože za chvilinku odpluje.
Tím je loď pokřtěna a může započnout své každodenní plavby
po řekách celého světa. Tedy Ameriky.
- Děkuji, slečno Dunne. - Šťastnou plavbu.
A teď se, dámy a pánové, musím vydat zase jinam.
Nahoře mává komodor, admirál Joe Fowler.
Asi se chystají odplout, tak raději...
Na viděnou, Irene. Na viděnou, přátelé. Šťastnou plavbu.
A zní píšťalka.
Je vaše, admirále!
Na viděnou.
Před nahlédnutím do Země zítřka bych vám rád přečetl krátké věnování.
„Okno do světa ohromných myšlenek, který symbolizuje lidský úspěch.
Krok do budoucnosti s předpovědí budoucích konstruktivních věcí.
Zítřek nabízí nové hranice ve vědě, dobrodružství i ideálech.
Atomový věk, objevování vesmíru a naděje na mírumilovný a jednotný svět.“
Dámy a pánové, doufám, že ti holubi jsou poslem míru ve světě zítřka.
Myslím, že jde o to, co lidé cítí.
Mají ze sebe lepší pocit.
VOZOVNA – NÁMĚSTÍ
Když dáme lidem sebedůvěru, když jim dáme pocit, že zvládnou cokoli,
přijde mi, že je tím nejen zbavíme strachu, ale učiníme je lepšími.
Naděje existuje.
Walte, dnes jsi cirkus posunul na novou úroveň. Ale musíme jít.
Já vím, ale chci poděkovat všem umělcům,
dělníkům a všem, kteří mi pomohli si ten sen splnit.
Pojďme si užít do Země fantazie.
Na viděnou, přátelé.
Navzdory četným počátečním neúspěchům
přivítal Disneyland od svého otevření
přes 900 milionů hostů.
země fantazie
Věnováno řemeslníkům, kteří postavili Nejšťastnější místo na světě.
České titulky: Vít Jakeš