- Se apropie leii de pradă, Baz ? - Da.
Gheparzii au reuşit în sfârşit să prindă pradă.
Dar a apărut un musafir neinvitat.
Nu e sigură.
Se străduiesc să mănânce cât de repede pot.
Se apropie.
Serengeti e epicentrul unuia dintre cele mai mari evenimente ale naturii.
E plin de antilope-gnu.
Cât vezi cu ochii, spre orizont, în toate direcţiile.
Sunt pentru prima oară în Tanzania în timpul Marii Migraţii.
Precis e unul dintre cele mai grozave spectacole ale naturii.
Declanşat de sezonul ploios, peste două milioane de animale migrează.
Sunt urmate de mii de prădătoare înfometate.
Am venit să-l filmez pe cel mai rapid dintre toate.
E cea mai bună perioadă să filmăm gheparzi.
Vor profita pe deplin de sursa de hrană interminabilă
care se perindă pe teritoriul lor.
Dar asta nu înseamnă că au o viaţă uşoară.
La nivel global, populaţia gheparzilor a scăzut cu 90% în ultimul secol.
Vreau să înţeleg
de ce îi e greu să supravieţuiască celui mai rapid animal din lume.
Se estimează că aici trăiesc doar 300 de gheparzi.
Am doar patru săptămâni să-i găsesc.
Am nevoie de ajutor.
Expertul în biodiversitate sălbatică, Baz Kessy, conduce maşina.
Din maşină o să controlez drona şi o să pozez cu camera.
În a doua maşină sunt Denis Mollel şi Tom Walker.
Sunt cei mai pricepuţi în filmarea vânătorilor de mare viteză,
folosind cameră cu stabilizare giroscopică.
Turma de zebre e acolo şi toate privesc în direcţia aia.
Ne folosim de direcţia indicată
pentru a localiza ţinta la care privesc.
Trebuie să fie pe acolo pe undeva.
- Bertie, recepţionezi ? - Da. Spune !
Am observat o mamă cu doi pui alături.
Recepţionat !
Sunt veşti bune.
Cei din cealaltă maşină au găsit o mamă ghepard cu doi pui mici.
Nu e des întâlnit. Mergem să aruncăm o privire.
95% dintre puii de ghepard nu ajung la maturitate.
Cea mai mare ameninţare e să fie ucişi de lei sau hiene.
I-am văzut.
Mamele ghepard îi ţin ascunşi.
Vai de mine... Puii sunt micuţi.
Sunt două mingi de blană la picioarele mamei.
Le văd capetele cum ies din iarbă din când în când.
Ce micuţi sunt !
Observaţi că blana arată diferit faţă de a mamei.
Pe lateral e închisă la culoare, iar pe spate e gri-argintie.
O astfel de blană îi face să semene cu viezurele-mielivor,
un animal feroce, cu dinţi mari şi ascuţiţi,
gheare ascuţite şi foarte sălbatic.
Dacă puii arată ca viezurele,
poate prădătoarele mari îi vor lăsa în pace.
Sunt foarte mici. Nu pot avea mai mult de o lună.
Mama are sarcina dificilă de a-i supraveghea şi a-i hrăni.
Dacă merge să vâneze pradă, trebuie să-i lase singuri.
Cred că a văzut pradă la orizont.
Acolo sunt gazelele.
Gazela aleargă cu 80 km/h.
Ghepardul poate sprinta cu aproape 110 km/h,
însă poate menţine viteza asta doar pe distanţă scurtă.
De fiecare dată când capul gazelei se întoarce, ghepardul se opreşte.
Ghepardul ăsta e priceput.
Încearcă să micşoreze distanţa înainte să atace.
E maestră în pândă.
Trebuie să se apropie la 30 de metri de pradă ca să aibă o şansă.
O să ţâşnească în orice clipă.
E mai rapidă decât drona. Priviţi !
A prins-o ! E aproape la fel de mare ca ea.
A pândit-o cu răbdare şi a micşorat încontinuu distanţa.
Ştiam că va ţâşni.
Ştia că trebuie să se apropie foarte mult.
Deşi e cel mai rapid animal de uscat din lume,
şi gazelele sunt rapide.
A ajuns la distanţa critică, apoi a ţâşnit.
Nu-mi vine să cred cât de rapizi sunt gheparzii.
Azi va putea produce lapte pentru puii ei.
Dar nu toate vânătorile au succes.
De fiecare dată când îşi părăseşte puii îşi asumă un risc.
Nu e de mirare că doar 5% dintre puii de ghepard ajung la maturitate.
Provocările la care se supun în acest habitat vast nu se opresc.
Ca să înţelegem mai multe, trebuie să ajungem din urmă animalele migratoare.
Urmărirea acestor magneţi care atrag gheparzii are dezavantaje.
Serios...
Presupun că, în urma oricărei migraţii mari e o cantitate mare de excremente.
O să miroasă urât.
După câteva ore de căutări, observăm mişcare în depărtare.
E incredibil ! Trei gheparzi adulţi se plimbă împreună.
Se spune că leii sunt singurele feline mari sociabile,
la care adulţii au grupuri.
Dar nu e adevărat. Gheparzii masculi formează grupuri numite "alianţe".
După ce adulţii maturi îşi părăsesc mamele,
rămân alături de fraţii lor, formând "alianţe".
Sar unul peste altul.
Împreună, îşi apără teritoriul de masculii rivali.
Vânând în grup, ar trebui să poată să prinde pradă mare.
Cred că i-am văzut şi anul trecut.
I-am urmărit. Nu erau pricepuţi la vânătoare.
- Dar sunt tineri. - Sperăm că au mai exersat.
Masculii gheparzi au speranţa de viaţă mai scurtă decât femelele.
Încleştările cu leii sau alţi masculi pot fi mortale.
Chiar şi prada lor poate reprezenta un risc.
Tom, voiam să te anunţ că e o turmă de zebre în faţa lor.
Aruncăm un ochi.
Trei masculi gheparzi formează un grup de prădători formidabil.
Dar zebrele nu sunt pradă uşoară.
O lovitură poate fi letală.
Sunt câţiva masculi de zebră acolo.
Trebuie să-şi aleagă atent prada.
Au pornit.
Vânează !
În timp ce zebrele se împrăştie, gheparzii caută o pradă vulnerabilă.
Puii ar trebui să fie pradă mai uşoară.
Mama puiului îl apără.
- Reuşeşti ? - Nu ştiu.
Ai grijă la lovitura de copită ! Dacă te loveşte în faţă, leşini.
Îi ajută restul turmei.
Gheparzii au renunţat. Asta a fost tot.
A fost uimitor ! S-au poziţionat în spatele mamei şi a puiului.
Da.
Pot lovi cu copitele, ca să alunge ghepardul.
Asta demonstrează că gheparzilor nu le e uşor să vâneze.
Chiar dacă sunt trei masculi mari.
Prada e foarte dificil de prins. Azi, măreţia zebrelor,
apărarea turmei şi loviturile de copite
au fost suficiente pentru a împiedica gheparzii să prindă un pui.
Rănirea unui membru i-ar pune pe toţi în pericol.
Unele riscuri nu merită asumate.
Viaţa e plină de decizii dificile pentru aceste feline.
Poate migraţia e cea mai bună perioadă pentru a filma gheparzii,
dar vine cu provocările ei.
Deoarece ploaia se apropie, trebuie să putem filma şi pe ploaie.
Ploaia pune probleme mari camerei obişnuite.
Se udă obiectivul şi nu poţi filma.
Camera lui Tom e are dotare specială, care rezolvă problema.
Se numeşte deflector de ploaie. Vă arăt...
Tom, porneşte-l.
Gata, Tom ? Să vedem !
E curată lentila. Funcţionează excelent.
Soluţia mea e mai puţin modernă.
Dronele nu se potrivesc cu ploaia.
Se prăbuşesc fiindcă fac scurtcircuit.
Ce-am făcut în ultimele două ore
a fost să astup toate aerisirile şi orificiile cu silicon,
sperând că o face impermeabilă.
Dar nu arunc apă pe ea, fiindcă nu ştiu dacă va ţine.
Ţinem pumnii.
A doua dimineaţă am urmărit migraţia pe cei 1.400 km ai ei.
Am găsit feţe noi.
Pare să fie o mamă cu doi pui mari.
E captivant. Puii de vârsta lor sunt interesant de filmat.
Sunt plini de viaţă şi jucăuşi.
Cel mai captivant e că e vârsta la care mama îi învaţă să vâneze.
Încă sunt mai mici decât mama.
Îşi leapădă ultimele fire argintii de pe gât.
Joaca matinală.
Puii pândesc acum.
Pândesc stârci-de-cireadă.
Joaca poate părea distractivă şi precis aşa şi e.
Dar, de fapt, e pregătirea pentru vânătoarea în marea viteză.
Peste doar câteva luni, puii vor trebui să poată prinde pradă singuri.
Aţi auzit ?
Mama îşi cheamă puii.
Joaca s-a terminat.
Mama o să-i înveţe cum să vâneze.
Zebrele şi antilopele-gnu adulte sunt prea mari ca să le poată vâna.
Dar aici sunt şi mulţi pui de gazelă.
Mici şi lenţi, sunt prada ideală pentru începători.
Puii trebuie să înveţe de la mamă cum să-şi aleagă prada.
Însă acest pui n-a fost atent.
- Puiul fuge după zebre, Baz ? - Da, el e.
Puiul fuge după o zebră !
E haos ! Antilopele-gnu şi zebrele s-au împrăştiat peste tot.
Puiul regretă decizia luată.
Zebrele îl fugăresc pe pui acum.
S-a întors soarta.
Fugi !
Zebrele sunt pe urmele lui.
A reuşit.
Poate nu e lecţia pe care voia mama să le-o ofere, dar tot e o lecţie.
Toată această acţiune a atras atenţia
unei alte specii din Serengeti.
Se pare că vin multe maşini, Baz.
Da...
Îmi place să văd că oamenii îşi consumă timpul şi banii
ca să se apropie de natură.
Dar, când vedem atât de multe maşini în jurul mamei şi puilor de ghepard,
nu e de bine.
Şi gheparzilor le e greu fiindcă nu mai văd prada.
De crezi că se apropie atât de multe maşini de animale, toate deodată ?
Cred că e vorba de lipsă de educaţie a şoferilor.
Drumurile nu trebuie să se apropie mai mult de 25 m de animale.
Turiştii vor să-şi facă poze, dar le fac cu telefonul.
I-a forţat pe şoferi să meargă cât mai aproape.
Mă simt oarecum vinovat că asist la asta.
Simt că emisiunile noastre
le oferă oamenilor aşteptări nerealiste
cu privire la ce vor vedea şi cât se pot apropia.
Noi folosim tehnologie ultramodernă.
Noi ducem spectatorii acolo unde ei n-ar fi ajuns să vadă pe viu.
Ghizii sunt presaţi să le asigure turiştilor într-un timp scurt
că găsesc animalele şi se apropie de ele.
Turismul e o sursă vitală de venit pentru multe areale protejate.
Însă secretul îngrijirii responsabile a animalelor e
să punem nevoile animalelor pe primul loc.
Când merg cu clienţii mei sau duc oameni la safari
şi le explic de ce n-ar trebui să se apropie de animale,
înţeleg cu toţii.
Puii ar trebui să se hrănească zilnic. În seara asta se vor culca flămânzi.
E timpul ca gheparzii să se retragă în culcuşuri.
Leii şi hienele ies la vânătoare.
Dimineaţa zărim din nou mama ghepard şi puii.
- Baz, aia e ea ? ... Da.
Pândeşte ceva. Încă e întuneric. Precis pândeşte ceva.
Presiunea de a-şi hrăni familia o împinge la riscuri.
Mama şi cei doi pui se deplasează.
S-au pus în mişcare devreme.
Încă e destul de întunecat,
ceea ce înseamnă că mai sunt şi alte prădătoare mari active.
Trebuie să fie flămândă.
Mama a văzut o pradă.
- Da, a prins-o ! - A prins-o !
E interesant că nu le-a dat şansa puilor să exerseze pe această gazelă.
A ucis-o imediat.
Trebuia s-o împiedice să facă zgomot.
Multe prădătoare, printre care leii şi hienele, sunt încă active.
Pare să târască prada între ierburi mai mari,
fiind mai greu de observat astfel.
Puii par lacomi.
Aud răgetul leilor.
Undeva în direcţia aia.
Puii se hrănesc, însă mama e cu ochii în patru.
Văd hiene în faţă.
- Vezi hiene ? - Da.
- Vin hiene. - Vine încoace.
Dacă veniţi înspre dreapta noastră, aici e hiena.
E un cadru bun de aici.
Mă întreb dacă mama a văzut-o.
Hienele sunt cunoscute că fură prada altor animale.
E un exemplar mare.
- Mama are o problemă mare acum. - Da.
Forţa muşcăturii, de 70 kg/cm2, le permite să zdrobească oase.
Dacă hiena vrea să-i fure prada, o s-o facă.
Se apropie hiena. Ce vei face, mamă ?
Te lupţi sau fugi ?
Mama şi puii au văzut-o.
Mama e în poziţie de atac. Merge spre hienă.
Hai, mamă !
Da ! Bravo, mamă !
Atuul gheparzilor e viteza, nu lupta.
Tot ce poate face e să intimideze hiena.
Dacă ar fi să se lupte,
hiena e mult mai mare şi mai puternică.
Strategia abordată e alungarea hienei, astfel încât puii să se poată hrăni.
Se aud multe hiene în direcţia asta, scoţând sunete specifice.
Mama e foarte norocoasă.
Celelalte hiene par să fi prins şi ele pradă.
Leii sunt în direcţia aia.
Nu-mi vine să cred.
Mama a reuşit să protejeze prada de hienă.
A avut noroc că n-au venit mai multe hiene.
A dat dovadă de perseverenţă, alungând-o de la prada ei.
Mama le-a putut oferi hrană azi.
Însă, în curând, puii vor trebui să înveţe să vâneze singuri.
Pe măsură ce căldura creşte, găsim alianţa masculilor,
scrutând depărtările după pradă.
Vor cutreiera de la un punct de observare la altul, până găsesc pradă.
În comparaţie cu mama ghepard, aceştia au o abordare neînfricată.
Dar nu e lipsită de riscuri.
Sub copac e un leu. S-ar putea să dea de el.
Recepţionat ! Mersi !
Par să vrea să urce în copac. Ceea ce ei nu ştiu, dar noi ştim,
e că e un leu la baza lui.
Vor avea un mare şoc.
Leul s-a ridicat.
E un mascul mare.
Unul, doi, trei patru... Sunt patru masculi.
A fost un mare şoc.
Din fericire, leii n-au fugit după ei.
- I-ai văzut cum s-au speriat toţi ? - Da, am văzut ce şocaţi erau.
Aşa e. Au plecat imediat de acolo. "La revedere !"
În această regiune sunt doar 300 de gheparzi şi peste 3.000 de lei.
În cazul unei lupte cu aceste prădătoare mai mari şi puternice,
gheparzii n-ar avea nicio şansă.
Cei trei gheparzi continuă să caute pradă.
Sper să-i vedem reuşind înainte să trebuiască să plecăm.
Viaţa ghepardului e mult mai grea decât credeam,
chiar şi în teritoriul protejat al Parcului Naţional Serengeti.
Nevoia de a supravieţui îi poate împinge să iasă din zona de protecţie.
Mişto loc !
Acolo întâmpină alte ameninţări din cauza omului.
Mersi, Baz !
Bună !
Mă întâlnesc cu Kelvin Munisi, de la Proiectul Ghepardul Serengeti.
Sunt mereu pregătit. Încântat !
Vreau să aflu cum pot cercetările lui să confrunte aceste schimbări.
În scurt timp vedem feţe familiare.
Kelvin, i-am urmărit pe mama asta şi pe puii ei.
- O ştiţi ? - Da, o ştim. O cheamă Adora.
- Adora? - Adora, da.
- Ştii câţi pui a fătat până acum ? - Ei sunt a doua tură de pui.
Pe primii i-a avut în 2020.
N-a fost un an bun. Şi-a pierdut toţi puii.
- Nu... - E trist.
Anul trecut am văzut-o cu cinci pui.
- Cinci ? - Da.
Mai are doar doi acum. A pierdut trei ?
- Da, a pierdut trei. - E tare trist.
E realitatea când trăieşti într-un habitat cu lei mai mari decât tine.
Aşa e. E o mamă bună.
Să reuşească să rămână cu doi pui din cinci,
o face mamă bună având în vedere mediul în care trăieşte.
Munca în teren are două componente.
Întâi notează arealul fiecărui ghepard.
Apoi colectează mostre ADN în modurile cel mai puţin invazive.
Urmăreşti mult timp gheparzii, în speranţa că vor face excremente.
Da.
Kelvin, s-a lăsat jos. Crezi că-şi va face nevoile ?
- Face treaba mare. - Da. Super !
De regulă, în colaborările mele cu savanţii, când le filmez munca,
mă ofer să ajut.
Dar de data asta nu mă bag, te las pe tine.
Las-o în seama colectorului de excremente profesionist.
Cred că a luat mostra. Da.
N-am mai fost atât de entuziasmat de găsirea excrementelor.
Totul în numele ştiinţei !
S-ar putea să nu fie elegant,
însă munca lui Kelvin e vitală pentru monitorizarea arealelor gheparzilor.
Voi extrage mostre ADN,
ca să putem stabili gradul de diversitate al genelor.
Ne poate spune cât de interconectate sunt populaţiile.
De la populaţia din Serengeti, la cea din Masai Mara
şi la alte areale protejate din estul Africii.
Combinarea acestor grupuri e vitală.
Dar gheparzilor le e tot mai greu să se deplaseze,
deoarece omul construieşte ferme şi oraşe în calea lor.
Soluţia e reducerea activităţii umane în coridoarele sălbatice.
Astfel putem creşte conectivitatea
dintre micile populaţii pe care le avem.
Kelvin speră că informaţiile îi ajută să gestioneze teritoriile
astfel încât să ajute gheparzii,
conectând teritorii şi oferindu-le spaţiul necesar supravieţuirii.
Dimineaţă am găsit din nou alianţa masculilor.
Urmăresc o turmă de antilope-gnu.
Pare să fie şansa lor la vânătoarea pe care o aşteptau.
Dar nu sunt singurii.
Acolo-s ei, acolo-s antilopele, iar acolo sunt nişte lei.
Ar putea ieşi urât.
Tom, gheparzii sunt la 300 m de o turmă de antilope-gnu.
În apropiere sunt şi lei.
Aici e o turmă mare de antilope-gnu. Gheparzii sunt de partea asta a ei.
Ei nu ştiu că pe partea cealaltă e o turmă de lei.
Am trecut pe lângă ea.
Dacă aleg să atace antilopele-gnu,
s-ar putea să aibă parte de o surpriză neplăcută.
Nu vă ridicaţi, băieţi...
Nu vreţi să vă încăieraţi cu o mulţime de lei.
- Crezi că i-au văzut ? - Nu.
Sunt foarte aproape.
Antilopele-gnu au luat-o la fugă.
Leii sunt mari.
Priviţi cât de mare e exemplarul din dreapta !
Doamne, cât de frumos e ! Priviţi cum îi suflă vântul coama !
Gheparzii au avut noroc.
Leii nu i-au văzut, iar acum se îndreaptă încolo.
Dar au pierdut factorul surpriză.
Antilopele-gnu s-au speriat de lei.
Încă aşteptăm ca alianţa să vâneze cu succes.
Nu-şi permit să mai aştepte.
Caută pradă.
Au văzut un pui.
Aleargă prin turmă, uitându-se la antilope.
Nu gonesc. Caută o pradă.
Însă turma e prea densă.
E extrem de periculos să intre în turmă.
Alegerea prăzii şi a momentului potrivite sunt vitale.
Au pus ochii pe o antilopă-gnu mare.
E un exemplar de un an.
A intrat înapoi în turmă. Excelentă apărare !
Au găsit altă pradă.
- Îi mai vezi ? - Da.
Vine din faţă.
Încă n-au scăpat-o.
Cred că a prins-o.
Antilopa-gnu n-a cedat uşor.
În sfârşit, pot savura hrana binemeritată.
Însă o vânătoare de succes nu asigură mereu umplerea burţii.
- Leii se apropie de pradă, Baz. - Da.
Sunt trei masculi şi o femelă.
Nu e sigură pe ea. Nu se vor lupta cu ea pentru leş.
Dacă ei consideră că nu e sigur, vor pleca.
Se străduiesc să mănânce cât de repede pot.
Le-a furat prada.
De-asta e greu să fii ghepard în acest habitat.
Depui mult efort, ca mai apoi să-ţi fure leii prada.
Acum sunt nevoiţi să vâneze din nou. O iau de la zero.
Concurenţa felinelor mari e omniprezentă în viaţa gheparzilor.
Dar nu e o opţiune să renunţe.
- Bertie, recepţionezi ? - Da. Spune !
Se apropie ploaia. Trebuie să punem deflectorul.
Bine. Schimb şi eu cu drona pentru ploaie.
În ciuda ploii, gheparzii rămân aproape de turmă.
Baftă, dronă !
A început să toarne cu găleata.
Gheparzii încă vânează, aşa că spectacolul continuă.
Intră direct în ploaie.
Drona e încă în aer.
Furtuna schimbă total dinamica dintre prădător şi pradă.
Antilopele-gnu se întorc cu spatele la ploaie.
Nu sunt atente la gheparzi şi nici nu îi pot auzi.
Se apropie de antilopele-gnu. Toarnă cu găleata.
Rezistă, dronă !
Nemaiexistând ameninţarea leilor, soarta e în favoarea gheparzilor.
Unu, doi, trei...
Ghepardul din frunte urmăreşte o pradă.
Măreşte viteza. Să vedem !
Ce viteză ameţitoare !
Antilopa s-a întors să riposteze.
Aveţi grijă la coarne !
Au sosit întăririle.
Toţi trei gheparzii au sărit pe antilopa-gnu. Rezistă, dronă !
Au pus-o la pământ. Doamne...
S-a întors încercând să alunge atacatorul.
Dacă masculul era singur, nu cred că ar fi reuşit s-o prindă.
Toarnă cu găleata. A fost intens.
Drona e încă în aer. O cobor înainte să cadă ea.
Sigur.
A rezistat. Bravo, dronă impermeabilă !
E prima filmare a unei vânători a gheparzilor pe ploaie.
Nu ştiam dacă va rezista drona.
A rezistat şi a surprins un comportament extraordinar:
gheparzi care vânează ca grup unitar, pe ploaie torenţială.
Chiar şi sub acoperirea ploii,
vânarea unei antilope-gnu e extrem de periculoasă pentru gheparzi.
M-am liniştit văzându-i că au parte de hrană
şi să ştiu că au câteva zile de răgaz înainte să o ia de la capăt.
Filmarea încleştării emblematice dintre gheparzi şi antilope-gnu
e ceva ce nu voi uita niciodată.
Se apropie momentul plecării mele. Înainte, vreau să verific ceva.
Mama e aici.
Marea nedumerire e unde sunt puii.
Haideţi, puiuţilor, sper că sunteţi în viaţă !
Sunt aici !
E o uşurare imensă.
Puii au supravieţuit şi par binedispuşi şi sănătoşi.
Par că s-au transformat în mici terori.
Sunt plini de energie. Se joacă întruna şi sar pe mamă.
Au crescut mult de când i-am văzut.
Încep să-şi lepede blana neagră de pe lateral.
Văd că încep să apară petele specifice adulţilor.
Rata de supravieţuire a puilor de ghepard nu e strălucită.
95% dintre ei nu ajung la maturitate.
Dar cei doi au trecut de cea mai periculoasă perioadă a vieţii.
Mama lor uimitoare are grijă de ei. Sunt încrezător că vor supravieţui.
Mereu am văzut ghepardul ca fiind prădătorul suprem, iute şi de neatins.
Se pare că m-am înşelat.
Ameninţarea leilor şi a hienelor e omniprezentă aici.
Impactul omului le îngreunează viaţa.
Deşi e uşor să fii impresionat de alianţa masculilor,
femelele mă fascinează mai mult.
Faptul că pot creşte pui în acest habitat
e un omagiu adus tuturor mamelor filmate de noi.
N-o să uit cum i-am urmărit crescând
şi învăţând tehnica de supravieţuire de la mamă.
Cu puţin noroc,
pot face faţă la orice provocare îi supune Serengeti.
Subtitrarea: Cristian Davidovici