Leijonat haluavat saaliin.
Gepardit ovat vihdoin onnistuneet saaliin nappaamisessa.
Mutta illallisella on kuokkavieras.
Se ei ole varma.
Ne yrittävät syödä mahdollisimman nopeasti.
Sieltä se tulee.
Serengeti, yhden luonnon suurimman tapahtuman nollapiste.
Gnuita on kaikkialla, horisonttiin asti joka suunnassa.
Olen ensi kertaa Tansaniassa suuren vaelluksen aikana.
Tämä on yksi luonnon eeppisimmistä spektaakkeleista.
Sadekausi on saanut yli kaksi miljoonaa eläintä liikkeelle.
Niitä seuraavat tuhannet nälkäiset pedot.
Tulin kuvaamaan niistä nopeinta.
Tämä on paras vuodenaika kuvata gepardeja.
Ne ottavat kaiken irti loputtomasta ravinnonlähteestä,
joka kulkee niiden reviirin läpi.
Mutta se ei tarkoita, että niiden elämä olisi helppoa.
Gepardien määrä on vähentynyt maailmanlaajuisesti
90 prosenttia viime vuosisadalla.
Haluan ymmärtää,
miksi maailman nopeimman maaeläimen on niin vaikea selviytyä.
Täällä elää arviolta vain 300 gepardia.
Minulla on neljä viikkoa aikaa löytää ne.
Tarvitsen apua.
Villieläinopas Baz Kessy ajaa autoamme.
Käytän autosta drooniani ja teleobjektiivikameraa.
Toisessa ajoneuvossa ovat Denis Mollel ja Tom Walker.
He ovat maailman paras tiimi kuvaamaan nopeita jahteja
gyrovakautetulla kameralla.
Seepralauma on hyvin valppaana
ja tuijottaa tuohon suuntaan.
Käytämme niiden silmiä
kolmioidaksemme kohteen sijainnin, jota ne katsovat.
Sen on oltava tuolla jossain.
- Bertie, kuuletko? - Anna tulla.
Löysimme emon, jolla on kaksi pientä pentua tältä puolelta.
Selvä.
Se on jännittävä uutinen.
Toinen automme löysi gepardiemon, jolla on kaksi pientä pentua.
Sellaista ei näe usein, joten menemme katsomaan niitä.
95 prosenttia gepardinpennuista ei selviä täysikasvuiseksi.
Leijonat ja hyeenat ovat niiden suurin uhka.
Näen sen. Tässä on hyvä.
Gepardiemot pitävät pennut piilossa.
Hyvänen aika. Pennut ovat pieniä.
Ne ovat kuin pieniä untuvapalloja emon jaloissa.
Näen, miten niiden päät pomppivat ruohon yläpuolella.
Ne ovat niin pieniä.
Turkin kuvio on täysin erilainen kuin emon.
Niillä on tummat sivut ja harmaa, hopeinen yläosa.
Teorian mukaan väri saa ne näyttämään mesimäyrältä.
Hurjalta pikkueläimeltä, jolla on isot, terävät hampaat,
terävät kynnet ja todella ilkeä asenne.
Jos pennut näyttävät mesimäyriltä,
ehkä isot pedot jättävät ne rauhaan.
Pikkuruisia, korkeintaan kuukauden ikäisiä.
Emolla on siis vaikea tehtävä huolehtia niistä ja ruokkia ne.
Jos se haluaa saalistaa, sen on jätettävä ne yksin.
Se taisi nähdä saalista horisontissa.
Tuolla on gaselli.
Gasellien huippunopeus on 80 km/h.
Gepardit voivat juosta lähes 110 km/h,
mutta ne voivat ylläpitää nopeutta vain lyhyen matkan.
Aina kun gaselli kääntyy, gepardi jähmettyy.
Tämä gepardi tietää, mitä tekee.
Se yrittää kuroa välimatkaa umpeen ennen kuin juoksee.
Tämä on vaanimisen mestarikurssi.
Sen on päästävä 30 metrin päähän niin ettei sitä äkätä.
Se lähtee hetkenä minä hyvänsä.
Se on droonia nopeampi!
Se sai sen!
Ne ovat melkein samankokoisia.
Se vaani kärsivällisesti ja kavensi välimatkaa.
Ajattelin, että sen on lähdettävä jo juoksemaan.
Se tietää, että sen on päästävä lähelle.
Vaikka se on maailman nopein maaeläin,
gasellit ovat silti hyvin nopeita.
Se pääsi kriittisen matkan päähän ja painoi kaasua.
En voi uskoa, miten nopeita gepardit ovat.
Tänään se voi tuottaa maitoa pennuilleen.
Aina saalistus ei onnistu.
Aina kun se jättää pennut, se ottaa riskin.
Ei ihme, että vain viisi prosenttia pennuista selviää täysikasvuiseksi.
Gepardien kohtaamat haasteet eivät lopu siihen.
Saadaksemme tietää enemmän meidän on seurattava vaellusta.
Gepardimagneettien seuraamisessa on huonotkin puolensa.
Ei voi olla totta!
Jokaisen suuren vaelluksen takana on kai vielä suurempi kasa gnuun lantaa.
Tämä haisee.
Muutaman tunnin etsinnän jälkeen näemme liikettä etäällä laumasta.
Uskomatonta. Täällä on kolme täysikasvuista urosgepardia.
Sanotaan, että leijonat ovat ainoita sosiaalisia isoja kissoja,
joilla on täysikasvuisina laumat,
mutta se ei ole totta, koska urosgepardit muodostavat ryhmiä.
Niitä kutsutaan liittoutumiksi.
Kun täysikasvuiset urokset jättävät emonsa,
ne jäävät yleensä veljiensä luo ja muodostavat liittoutuman.
Ne yrittävät hypätä toistensa päälle.
Yhdessä ne voivat puolustaa reviiriään kilpailevilta uroksilta,
ja tiiminä niiden pitäisi pystyä kaatamaan isompi saalis.
Näimme kolmikon viime vuonna. Seurasimme niitä paljon.
Ne eivät olleet hyviä saalistamaan, mutta ne olivatkin nuoria.
Toivottavasti ne ovat harjoitelleet.
Urosgepardit elävät naaraita lyhyemmän elämän.
Taistelut leijonien ja muiden urosten kanssa voivat olla tappavia.
Jopa niiden saalis voi olla vaarallinen.
Tom, niiden edessä on seepralauma.
Menen katsomaan.
Kolme urosgepardia on uhkaava ryhmä saalistajia,
mutta seeprat eivät ole helppo kohde.
Yksi potku voi tappaa.
Tuolla on seepraoriita.
Kohde on valittava viisaasti.
Ne menevät.
Sieltä ne tulevat.
Lauman hajaantuessa liittoutuma etsii haavoittuvaista kohdetta.
Varsojen pitäisi olla helpompia.
Varsan emo tukkii tien!
- Löysitkö sen? - En.
Varo seepran potkua, gepardi!
Jos se osuu naamaan, valot sammuvat.
Loput laumasta tulee mukaan.
Gepardit ovat luovuttaneet. Peli on pelattu.
Epätodellista. Ne kaikki liukuivat emon ja varsan taakse.
Ne voivat potkia gepardin pois.
Tämä osoittaa, ettei saalistus ole gepardeille helppoa,
ei edes uroskolmikolle.
Saalista on hyvin haastava saada.
Tänään seepran mahti, laumapuolustus ja potkut,
estivät gepardeja saamasta yhtä varsoista.
Jos yksi liittoutuman jäsenistä loukkaantuu, kaikki ovat vaarassa.
Joitain riskejä ei kannata ottaa.
Näiden kissojen elämä on täynnä vaikeita päätöksiä.
Vaellus voi olla vuoden paras aika kuvata gepardeja,
mutta siinä on haasteensa.
Sateet ovat tulossa, ja meidän on voitava kuvata kaikenlaisessa säässä.
Tavallinen kamera ei toimi sateella, kun linssiin tulee pisaroita.
Tomin kamerassa on erityinen laite, joka ratkaisee ongelman.
Se on sadespinneri. Minäpä näytän.
Tom, käynnistä se.
Oletko valmis, Tom? No niin.
Linssi on täysin puhdas. Se toimii tosi hyvin!
Minun ratkaisuni on vähemmän huipputekninen.
Droonit eivät ole hyviä sateessa.
Ne putoavat, koska elektroniikka rikkoutuu.
Olen täyttänyt viimeiset pari tuntia pieniä aukkoja ja reikiä silikonilla.
Toivon, että drooni pitää vettä. En silti heitä vettä tämän päälle.
En ole varma, toimiiko se, mutta peukut pystyyn.
Seuraavana aamuna jäljitämme vaeltavat eläimet
niiden 1 400 kilometrin edestakaisella matkalla.
Löydämme uusia kasvoja.
Näyttää emolta kahden ison pennun kanssa.
Tämä on jännittävää, koska tämän ikäisiä pentuja on hauska seurata.
Ne ovat eloisia ja leikkisiä, ja kiinnostavinta minusta on,
että tässä iässä ne oppivat emoltaan saalistusta.
Ne ovat yhä hieman emoa pienempiä
ja kasvattavat pois viimeisiä jälkiä hopeisesta kaulanöyhdästään.
Aamuleikkihetki.
Pennut ovat vaanimismoodissa.
Ne jahtaavat lehmähaikaroita.
Leikki voi näyttää hauskalta, ja sitä se varmasti onkin,
mutta se on harjoittelua takaa-ajoja varten.
Muutaman kuukauden päästä pentujen odotetaan saalistavan itse.
Kuuletteko tuon?
Emo kutsuu pentuja.
Leikkihetki on päättynyt.
Emo näyttää, miten homma hoituu.
Täysikasvuiset seeprat ja gnuut ovat liian isoja nuorelle perheelle.
Täällä on myös paljon gasellin vasoja.
Ne ovat pieniä ja hitaita ja ihanteellinen saalis aloittelijoille.
Pentujen pitäisi katsoa ja oppia, miten emo valitsee kohteen.
Mutta se meni tältä pennulta ohi.
- Jahtaavatko pennut seepraa? - Kyllä, se on pentu.
Pentu jahtaa seepraa.
Kaaosta. Gnuita ja seeproja sinkoilee ympäriinsä.
Pentu katuu päätöstään.
Seepra jahtaa nyt pentua.
Osat ovat vaihtuneet.
Juokse, juokse!
Seepra on aivan sen kannoilla.
Olipa hassua.
Ei ehkä emon tarkoittama opetus, mutta opetus kuitenkin.
Tohina on herättänyt huomiota
toisen lajin parissa Serengetissä.
- Tänne on tulossa paljon autoja, Baz. - Niin.
On hienoa nähdä ihmisten käyttävän rahaa ja aikaa
luonnon lähelle pääsemiseen,
mutta kun gepardiemon ja pentujen ympärillä on niin paljon autoja,
se ei ole hyvä asia.
Gepardilla on vaikeaa, koska se ei näe saalista.
Miksi luulet autojen ajavan niin lähelle eläimiä
ja niin monta kerralla?
Kuljettajilla ei ole koulutusta tai tietoa.
Tien pitää olla 25 metrin päässä eläimistä,
mutta turistit haluavat ottaa selfien tai kuvan, puhelimellaan.
Se rohkaisee ihmisiä ajamaan lähelle.
Tunnen syyllisyyttä katsoessani tätä,
koska tuntuu, että ohjelmissamme
annamme ihmisille epärealistisen kuvan siitä, mitä he näkevät
ja miten lähelle he pääsevät, koska käytämme uskomatonta teknologiaa.
Se tarkoittaa, että saamme katsojan paikkaan,
jonne hän ei voisi päästä silmillään tosielämässä.
Ymmärrän, että oppailla on paljon paineita
täyttää toiveet lyhyessä ajassa: löytää eläin ja päästä sen lähelle.
Turismi on tärkeä rahoituslähde monille suojelualueille.
Mutta tärkeintä vastuullisessa villieläinten katselussa
on laittaa eläinten tarpeet etusijalle.
Kun minulla on asiakkaita tai vien jonkun safarille
ja selitän, miksemme mene lähelle eläintä,
ihmiset ymmärtävät sen helposti.
Pentujen pitäisi syödä joka päivä, mutta tänään ne näkevät nälkää.
Gepardien on aika mennä nukkumaan ja piiloutua.
Leijonat ja hyeenat tulevat saalistamaan.
Aamulla löydämme saman emon ja pennut.
- Baz, onko tuo emo? - On.
Se vaanii. On pimeää, mutta se vaanii.
Paineet ruokkia perhe saavat emon ottamaan riskejä.
Emo ja pennut ovat liikkeellä.
Ne lähtivät aikaisin. On yhä aika pimeää.
Se tarkoittaa, että täällä on paljon suurempia petoja.
Emolla on varmasti nälkä.
Emo huomasi jotain.
Se nappasi sen.
Mielenkiintoista, ettei se antanut pennuille tilaisuutta
harjoitella saalistusta gasellilla. Se tappoi sen heti.
Sen piti estää sitä metelöimästä.
Siellä on paljon hyeenoja ja leijonia, jotka ovat yhä aktiivisia.
Se raahaa saalista pidempään ruohikkoon,
jotta sitä on vaikeampi huomata.
Pennut näyttävät tosi nälkäisiltä.
Nyt kuulen leijonien äänen.
Jossain tuolla.
Pennut syövät, mutta emo tarkkailee koko ajan.
Näen hyeenan suoraan edessä.
- Näetkö hyeenoja? - Näen.
- Hyeenoja tulossa. - Se tulee tänne päin.
Jos tulet oikealle puolellemme, hyeena on siellä.
Saat kuvattua sieltä hyvin.
Näkiköhän emo sen?
Hyeenat syövät muiden petojen saaliita.
Se on iso hyeena.
- Emolla on iso ongelma. - Niin.
Hyeenojen lähes 7 MPa:n puruvoima voi murskata luita.
Jos hyeena haluaa sen, se saa sen.
Tämä hyeena on lähellä. Mitä aiot tehdä, emo?
Aiotko taistella vai paeta?
Emo ja pennut katsovat.
Emo nousi. Se menee hyeenaa kohti.
Mene, emo.
Jes! Hyvää työtä, emo.
Gepardien valtti on nopeus, ei taistelu.
Se voi vain työntää ja hämätä hyeenan pois.
Jos ne joutuisivat tappeluun,
hyeena on paljon isompi ja voimakkaampi.
Strategia on pitää hyeena poissa,
jotta pennut voivat syödä saaliin.
Täällä kuuluu paljon hyeenoja. Ne käkättävät ja nauravat.
Emo on onnekas.
Muilla hyeenoilla kuulostaa olevan oma saalis.
Tuolla on leijoniakin.
Uskomatonta.
Emo on onnistunut puolustamaan saalistaan hyeenalta.
Sillä oli onnea, ettei hyeenoja tullut lisää.
Se osoitti uskomatonta aggressiota.
"Pois saaliini luota."
Emo hankki tänään ruokaa,
mutta pian pentujen on opittava saalistamaan itse.
Päivän lämmetessä löydämme urosten liittoutuman etsimässä saalista.
Ne hyppivät tähystyspaikalta toiselle kunnes löytävät kohteen.
Gepardiemoihin verrattuna niiden lähestymistapa on peloton.
Mutta siinä on riskinsä.
Puun alla on leijona. Ne voivat törmätä siihen.
Selvä, kiitos.
Pojat haluavat kiivetä puuhun, mutta ne eivät tiedä,
että sen juurella on leijona.
Ne kokevat pian järkytyksen.
Leijona nousi.
Iso uros.
Yksi, kaksi, kolme, neljä urosleijonaa.
Se oli järkytys gepardeille,
mutta onneksi leijonat eivät seuranneet.
- Näitkö, miten ne pomppasivat? - Näin niiden säikähtävän.
"Me häivymme, heippa."
Täällä on vain 300 gepardia, mutta yli 3 000 leijonaa.
Taistelussa suurempia ja vahvempia petoja vastaan
gepardeilla ei olisi mitään mahdollisuuksia.
Liittoutuman ravinnon etsintä jatkuu.
Toivottavasti ne onnistuvat ennen kuin aikamme loppuu.
Gepardien elämä on vaikeampaa kuin luulin,
vaikka niitä suojellaan Serengetin kansallispuistossa.
Selviytymispaineet voivat ajaa gepardit pois suojelualueelta.
Siisti paikka.
Siellä ne kohtaavat muita, ihmisten aiheuttamia ongelmia.
Kiitos, Baz. Heipä hei!
Tapaan Kelvin Munisin Serengetin gepardiprojektista.
- No niin. - Aina valmis. Hauska tavata.
Haluan tietää, miten hänen tutkimuksensa auttaa haasteissa.
Pian näemme tuttuja kasvoja.
Kelvin, olemme seuranneet tätä emoa ja pentuja.
Tunnetteko sen?
Tunnemme. Sen nimi on Adora.
- Adorako? - Adora, niin.
Tiedätkö, montako poikuetta se on saanut?
Tämä on sen toinen poikue.
Ensimmäinen poikue syntyi vuonna 2020.
Se ei mennyt hyvin, koska se menetti kaikki pentunsa.
Voi ei.
Se on surullista. Viime vuonna löysimme sen viiden pennun kanssa.
- Viiden? - Niin.
Sillä on nyt vain kaksi, joten se on menettänyt kolme?
- Kyllä, se on menettänyt kolme. - Onpa surullista.
Sellaista se on, kun elää paikassa,
joka on täynnä isompia saalistajia.
Aivan. Se on hyvä emo.
Gepardi, jolla on jäljellä viidestä pennusta kaksi,
on silti hyvä emo näin karussa ympäristössä.
Kelvinin kenttätyössä on kaksi osaa.
Ensin hän kartoittaa gepardien liikkeet.
Sitten hänen on kerättävä niiden DNA:ta
mahdollisimman huomaamattomasti.
Tuijotat siis gepardeja pitkiä aikoja toivoen,
että ne kakkaavat?
Kyllä.
Kelvin, emo on kyykyssä. Kakkaako se?
- Se kakkaa! - Joo. Loistavaa.
Yleensä, kun kuvaan tutkijoiden upeaa työtä,
tarjoudun auttamaan ja osallistumaan, mutta tämän jätän välistä.
Jätä homma ammattimaisille kakankerääjille.
Hän taisi löytää sen. Hän sai sen!
En ole koskaan ollut näin innoissani villieläimen kakan löytämisestä.
Kaikkea sitä tekee tieteen nimessä.
Se ei ehkä ole hohdokasta,
mutta Kelvinin työ on tärkeää gepardien reviirien valvonnassa.
Otamme tästä DNA:ta,
jotta voimme selvittää geenipoolin monimuotoisuuden.
Tämä voi kertoa gepardipopulaation yhteyksistä
Serengetin populaatiosta Masai Maran populaatioon
ja muihin suojelualueisiin Itä-Afrikassa.
Ryhmien sekoittaminen on tärkeää,
mutta gepardien on yhä vaikeampi liikkua,
kun ihmiset rakentavat maatiloja ja kaupunkeja.
Ratkaisu on vähentää ihmisten toimintaa villieläinten reiteillä,
jotta voimme lisätä yhteyksiä
näiden pienten populaatioiden välillä.
Kelvin toivoo, että tietoa voidaan käyttää maankäytön hallintaan,
jotta se tukee gepardeja,
yhdistää reviirejä ja antaa niille tilaa selviytyä.
Seuraavana aamuna löydämme taas urosten liittoutuman.
Gepardit ovat gnuulauman lähellä.
Tämä voi olla niiden odottama tilaisuus saalistaa.
Mutta ne eivät ole ainoita.
Pojat ovat tuolla ja gnuut tuolla.
Tuolla on paljon leijonia. Tästä voi tulla kaaos.
Tom, pojat ovat täällä.
Ne ovat 300 metrin päässä gnuista. Lähellä on myös leijonia.
Täällä on iso gnuulauma. Pojat ovat lauman tällä puolella.
Ne eivät tiedä, että toisella puolella on leijonia,
jotka ohitimme tullessamme tänne.
Jos gepardit päättävät juosta gnuulaumaan,
ne saattavat kokea ikävän yllätyksen.
Pysykää matalana, pojat.
Leijonien kanssa ei kannata tapella.
- Ovatkohan ne nähneet leijonia? - Eivät.
Ne ovat hyvin lähellä.
Kaikki gnuut juoksevat.
Isoja poikia.
Katso tuon oikeanpuoleisen kokoa.
Se on kaunis. Katso, miten harja heiluu tuulessa.
Gepardipojilla kävi tuuri.
Leijonalauma ei ole huomannut niitä. Ne suuntaavat tuonne.
Yllätysmomentti on menetetty.
Gnuulauma on peloissaan leijonien takia.
Emme ole vielä nähneet liittoutuman onnistuvan saalistuksessa.
Ne eivät voi enää odottaa.
Ne etsivät kohdetta.
Ne näkivät vasikan.
Ne liikkuvat lauman läpi pää pystyssä.
Ne etsivät kohdetta,
mutta lauma juoksee liian tiiviisti yhdessä.
Siihen on vaarallista törmätä.
Oikean kohteen valinta oikeaan aikaan on elämän ja kuoleman kysymys.
Ne ovat huomanneet ison gnuun.
Se on vuoden ikäinen.
Se palasi laumaan. Hyvä laumapuolustus.
Ne vaihtoivat kohteita. Ne löysivät toisen.
- Näetkö sen yhä? - Näen.
Se tulee eteen.
Ne ovat yhä sen kimpussa.
Se taisi napata sen.
Gnuu pani kunnolla hanttiin.
Lopulta gepardit voivat nauttia ansaitusta ateriasta,
mutta onnistunut jahti ei aina johda täyteen mahaan.
- Leijonat haluavat saaliin. - Niin.
Kolme gepardia yhtä leijonaa vastaan.
Leijona ei ole varma. Eivät kai ne tappele saaliista?
Gepardit tajuavat, ettei se ole turvallista ja lähtevät pois.
Ne yrittävät syödä mahdollisimman nopeasti.
Se vie saaliin.
Siksi täällä on vaikeaa olla gepardi.
Sitä tekee kaiken työn, ja sitten leijona varastaa ruoan.
Nyt poikien on taas saalistettava. Takaisin lähtöruutuun.
Kilpailu isompien petojen kanssa on armotonta gepardeille.
Luovuttaminen ei ole vaihtoehto.
- Bertie, kuuletko? - Kuulen.
Sadetta on tulossa. Laitamme sadespinnerin päälle.
Selvä. Minäkin vaihdan sateenkestävään drooniin.
Sateesta huolimatta gepardit pysyvät gnuulauman lähellä.
Onnea matkaan, pikku drooni.
Sataa kaatamalla, ja gepardit saalistavat yhä.
Show'n on jatkuttava.
Ne marssivat suoraan sateeseen.
Drooni lentää yhä.
Myrsky muuttaa täysin pedon ja saaliin välisen dynamiikan.
Gnuut seisovat selin sateeseen.
Ne eivät ole varuillaan eivätkä kuule gepardeja.
Ne tulevat gnuiden luo. Sataa kaatamalla. No niin, drooni.
Kestä vielä.
Nyt kun leijonatkin ovat poissa,
todennäköisyydet ovat liittoutuman puolella.
Yksi, kaksi, kolme.
Etummaisella gepardilla on kohde.
Se lisää nopeutta. No niin.
Ne kiitävät!
Gnuu kääntyy taistelemaan.
Varo sarvia.
Apujoukot saapuvat.
Kaikki kolme poikaa ovat gnuun selässä. Koeta kestää, drooni.
Ne kaatoivat sen. Hyvänen aika!
Gnuu pyöri ympäri ja yritti taistella gepardia vastaan.
Jos urosgepardi olisi ollut yksin, se ei olisi saanut sitä.
Ja tuo kaikki kaatosateessa. Se oli hullua.
Drooni lentää yhä. Tuon sen takaisin, ennen kuin se putoaa.
Se selvisi. Hyvin tehty, märkä drooni.
Gepardin saalistusta ei ole ennen kuvattu sateessa.
En tiennyt, selviäisikö drooni,
mutta se selvisi, ja onnistuimme kuvaamaan jotain erityislaatuista:
gepardit saalistavat tiiminä kaatosateessa.
Jopa rankkasateen suojissa
gnuun kaataminen on gepardeille erittäin vaarallista.
Olen helpottunut, että ne saivat viimein aterian.
Ne saavat levätä pari päivää ennen kuin pitää tehdä sama uudestaan.
Gepardien ja gnuiden ikonisen yhteenoton kuvaaminen
on jotain, mitä en unohda koskaan.
Kun aikani täällä lähestyy loppuaan,
haluan vielä tarkistaa yhden eläimen voinnin.
Tuossa on emo.
Mutta missä pennut ovat?
Olkaa vielä elossa, pennut.
Pennut ovat täällä!
Se on suuri helpotus.
Pennut selvisivät ja näyttävät onnellisilta ja terveiltä.
Ne näyttävät muuttuneen pikku kauhukakaroiksi.
Niillä on nyt paljon energiaa. Ne hyppivät emon päälle.
Ne ovat kasvaneet paljon viime kerrasta.
Ne alkavat menettää tummat kylkensä.
Näen täysikasvuisten täplien tulevan läpi.
Gepardinpentujen selviytymisprosentti ei ole kovin hyvä.
95 prosenttia ei selviä täysikasvuiseksi.
Mutta nämä kaksi selvisivät yhdestä elämänsä vaarallisimmista jaksoista.
Niillä on mahtava emo huolehtimassa niistä.
Olen toiveikas, että ne selviävät.
Olen aina pitänyt gepardia supernopeana,
koskemattomana huippusaalistajana.
Olin ymmärtänyt kaiken väärin.
Leijonien ja hyeenojen uhka on armoton.
Ihmisten toimintakin pahentaa gepardien vaikeuksia.
Vaikka urosten liittoutumasta on helppo vaikuttua,
minä ihailen eniten naaraita.
Se, että ne voivat kasvattaa pentuja täällä,
on todiste siitä, kuinka uskomattomia emoja ne ovat.
Oli unohtumatonta nähdä pentujen varttuvan.
Ne oppivat emolta selviytymistaitoja. Jos niillä on hiukan onnea,
ne voivat kohdata Serengetin, mikä niitä odottaakaan.
Käännös: Hanne Sipilä