- En løve nærmer sig byttet, Baz. - Ja.
Geparderne har endelig nedlagt et bytte.
Men de har fået en ubuden middagsgæst.
Hun er ikke sikker.
Nu prøver de bare at æde så hurtigt, de kan.
Nu kommer hun.
Serengeti. Centrum for en af naturens største begivenheder.
Der er gnuer overalt. De rækker så langt, øjet kan nå.
Det er første gang, jeg er i Tanzania under den store vandring.
Det må være et af naturens mest storslåede skuer.
På grund af regntiden er over to millioner dyr på farten.
Efterfulgt af tusindvis af sultne rovdyr.
Jeg skal filme det hurtigste af dem alle.
Det er bedst at filme geparder nu.
De sørger for at udnytte den endeløse madforsyning,
der vandrer gennem deres revir.
Men det betyder ikke, at deres liv er nemt.
På verdensplan er gepardbestanden faldet
med 90 % i det sidste århundrede.
Jeg vil forstå, hvorfor det er så svært
for verdens hurtigste dyr på landjorden at overleve.
Der lever kun 300 geparder her, og jeg har fire uger til at finde dem.
Jeg får brug for hjælp.
Den dygtige naturguide Baz Kessy er fører af vores bil.
Fra dette køretøj bruger jeg min drone og mit kamera med lang linse.
I et andet køretøj befinder Denis Mollel og Tom Walker sig.
De er verdens bedste hold til at filme højhastighedsjagter
med et gyrostabiliseret kamera.
Zebraflokken her er på vagt,
og alle stirrer i den retning.
Vi bruger alle deres øjne
til at triangulere positionen af det, de kigger på.
Det må være derovre et sted.
- Bertie, kan du høre mig? - Ja, værsgo.
Vi har fundet en mor med to meget små unger på denne side.
Okay, modtaget.
Det er spændende nyt.
Vores anden bil har fundet en gepardmor med to meget små unger.
Det ser man ikke så ofte, så vi tager et kig på dem.
95 % af alle gepardunger overlever ikke til voksenalderen.
Deres største trussel er at blive dræbt af løver og hyæner.
Jeg har den. Det er fint her.
Så gepardmødrene holder dem skjult.
Du milde. Ungerne er bittesmå.
De er bare små pelskugler ved mors fødder.
Jeg kan se deres hoveder titte op over græsset nu og da.
De er så små.
Deres pelsmønster er anderledes end mors.
De har meget mørke sider og en grå, sølvfarvet top.
Teorien er, at det får dem til at ligne honninggrævlinger,
et iltert lille dyr med store, skarpe tænder,
skarpe kløer og en ubehagelig attitude.
Hvis ungerne ligner honninggrævlinger, lader de store rovdyr dem måske være.
De kan ikke være mere end en måned gamle.
Der venter mor en hård opgave med at passe og fodre dem.
For hvis hun vil jage, må hun lade dem være alene.
Jeg tror, hun har set et bytte i horisonten.
Dér er gazellen.
Gazeller har en tophastighed på 80 km/t.
Geparder kan sprinte tæt på 110,
men de kan kun holde den fart kortvarigt.
Hver gang gazellen vender sig, stivner hun.
Geparden ved, hvad hun laver.
Hun prøver at komme tæt nok på, før hun løber.
En mesterlig jæger.
Hun skal være 30 meter fra uden at blive opdaget for at have en chance.
Hun kan løbe når som helst.
Hun er hurtigere end dronen! Se bare!
Hun fik den. Den er næsten så stor som hende.
Hun var så tålmodig. Hun kom nærmere og nærmere,
og jeg tænkte, at hun skulle løbe. Men hun ved, at hun skal meget tæt på.
Skønt hun er verdens hurtigste dyr på landjorden,
er gazellerne stadig meget hurtige.
Hun kom tæt nok på og trykkede på speederen.
Jeg kan ikke begribe, hvor hurtige geparder er.
I dag kan hun lave mælk til sine unger.
Men ikke alle jagter er vellykkede.
Og hver gang hun forlader dem, løber hun en risiko.
Ikke så sært, at kun 5 % af de unge geparder bliver voksne.
Gepardernes udfordringer i det enorme område stopper ikke der.
For at få mere at vide må vi indhente den vandrende flok.
Men at følge i disse gepardmagneters fodspor har sine ulemper.
Kom nu lige.
Bag hver stor vandring er der vel en endnu større bunke gnuafføring.
Det kommer til at stinke.
Efter et par timers søgen er der bevægelse uden for flokken.
Det er utroligt. Vi har en gruppe på tre voksne hangeparder.
Det siges ofte, at løver er de eneste sociale store katte,
hvor voksne danner grupper.
Men det passer ikke helt, for hangeparder danner grupper,
og de kaldes koalitioner.
Når fuldvoksne hanner forlader deres mødre,
bliver de typisk hos deres brødre og danner en koalition.
De prøver at hoppe oven på hinanden.
Sammen kan de forsvare territoriet mod rivaliserende hanner,
og ved at jage i flok bør de kunne nedlægge større bytte.
Vi så dem sidste år. Vi fulgte dem, men de var ikke gode til at jage.
- De var ret unge. - Forhåbentlig har de øvet sig.
Hangepardernes liv er ofte kortere end hunnernes.
Kampe med løver og andre hanner kan være dødbringende.
Og selv deres bytte kan være farligt.
Tom, der er en zebraflok foran dem.
Vi har set dem.
Tre gepardhanner er en frygtindgydende rovdyrflok.
Men zebraer er ikke et let mål.
Et spark kan være dødbringende.
Der er helt sikkert zebrahingste derinde.
De skal vælge deres mål med omhu.
Nu løber de.
Idet flokken spreder sig, leder koalitionen efter et sårbart mål.
Føl burde være en nemmere mulighed.
Føllets mor blokerer!
Fik du det?
Pas på zebraens spark, gepard. Et spark i ansigtet, og det er slut.
Resten af flokken stimler sammen.
Og geparderne har givet op. Spillet er ude.
Det var vildt. De stimlede sammen lige bag moderen og føllet.
Ja.
De kan bruge deres spark til at holde geparderne væk.
Det viser bare, at det ikke er let for geparder at jage.
Selv ikke for tre store hanner.
Byttet er meget udfordrende, og zebraernes styrke,
deres flokforsvar og deres spark
var nok til at forhindre geparderne i at tage et føl.
En skade på en fra koalitionen ville bringe dem alle i fare.
Nogle risici er ikke værd at løbe.
Livet er fuld af svære beslutninger for disse katte.
Vandringen er den bedste tid at filme geparder på,
men det har sine udfordringer.
Regnen er på vej, og vi skal kunne filme i al slags vejr.
Med et normalt kamera er man på den, hvis der kommer dråber på linsen.
Men Toms kamera har et særligt stykke udstyr, der løser det problem.
Det er en regnafviser. Nu skal I se. Tom, vil du tænde for den?
Er du klar, Tom? Nu skal I se.
Det er helt tørt. Det virker så godt.
Min løsning er meget mindre højteknologisk.
Droner er ikke gode i regnvejr.
De falder ned, fordi elektronikken smelter.
De sidste par timer har jeg fyldt alle de små huller med silikone
for at gøre den vandtæt. Jeg smider ikke vand på den,
for jeg ved ikke, om det virker, men jeg krydser fingre.
Næste morgen følger vi den vandrende flok på deres 1450 km lange tur.
Og vi ser nogle nye ansigter.
Det ligner en mor med to store unger.
Det er spændende, for unger på den alder er sjove at følge.
De hopper rundt og er legesyge. Og det mest interessante er,
at i den alder begynder de at lære at jage af deres mor.
De er stadig lidt mindre end mor
og vokser ud af det sidste af deres sølvfarvede kravepels.
Der skal leges om morgenen.
Ungerne er i jagthumør.
De jager kohejrerne.
Det ser sjovt ud, og det er det sikkert også...
...men det er træning til deres jagter.
Om få måneder forventes det, at ungerne selv kan dræbe.
Kan I høre det?
Det er moderen, der kalder på ungerne.
Legetiden er forbi.
Nu viser moderen dem, hvordan det skal gøres.
Voksne zebraer og gnuer er for stort bytte for den unge familie.
Men der er også mange gazelleunger.
De er små og langsomme og ideelle byttedyr for begyndere.
Ungerne skal se og lære, hvordan deres mor udvælger et mål.
Men der var denne unge ikke klar over.
- Er det ungerne, der jager zebraen? - Ja.
Ungen jager zebraen.
Kaos. Der er gnuer og zebraer overalt.
Ungen fortryder sit valg.
Zebraen jager ungen nu.
Rollerne er byttet om.
Løb, løb, løb!
Zebraen er lige bag ham.
Det er så godt.
Det var ikke den planlagte lektion, men dog stadig en lektion.
Det store postyr har tiltrukket opmærksomhed
fra en anden art på Serengeti.
- Der er mange biler på vej, Baz. - Ja.
Jeg elsker at se folk bruge deres penge og tid på
at komme tæt på naturen, men så mange køretøjer
omkring gepardmoderen og ungerne kan ikke være godt.
Det er svært for geparden, for hun kan ikke se byttet.
Hvorfor tror du, bilerne kører så tæt på dyrene
og så mange på én gang?
Jeg tror, bilernes førere mangler uddannelse eller viden.
Parkens regel er, at man skal være 25 meter fra dyrene,
men turisterne vil tage selfier eller billeder med telefonen.
Det får folk til at køre tæt på.
Synet giver mig en vis skyldfølelse,
for i vores udsendelser giver vi folk
en urealistisk forventning om, hvad de kommer til at se,
og hvor tæt de kommer på, fordi vi bruger en utrolig teknologi,
som betyder, at vi placerer seerne et sted,
som de aldrig vil kunne se med deres egne øjne i virkeligheden.
Og jeg forstår, at guiderne er under så meget pres
for at levere på kort tid. At finde dyret og komme tæt på det.
Turisme er en vigtig kilde til finansiering
for mange beskyttede områder.
Men man betragter dyrene ansvarligt ved at sætte deres behov først.
Når jeg har mine egne klienter eller tager nogen med på safari,
og jeg forklarer, hvorfor vi ikke går tæt på dyret,
forstår de det uden problemer.
Ungerne bør æde hver dag, men i aften må de sulte.
Det er tid til, at geparderne lægger sig og gemmer sig,
idet løverne og hyænerne kommer ud for at jage.
Om morgenen finder vi den samme mor med sine unger.
- Baz, er det hende? - Ja.
Hun er på jagt. Det er mørkt, men hun er på jagt.
Presset for at brødføde familien presser hende til at løbe risici.
Mor og de to unger er på farten.
Det er tidligt. Det er stadig ret mørkt,
så der vil være mange andre aktive større rovdyr nu.
Hun må være sulten.
Mor har set noget.
Ja. Hun har den.
Det interessante er, at ungerne ikke fik chancen
for at øve sig med gazellen. Hun dræbte den med det samme.
Hun skal bare have den til at holde op med at larme.
Der vil være mange store rovdyr, Mange hyæner og løver i området.
Hun slæber byttet ind i noget højere græs.
Så bliver det sværere at se.
Ungerne ser skrupsultne ud.
Og som på stikord kan jeg høre løver.
De er derovre et sted.
Ungerne æder, men mor kigger konstant op.
Jeg kan se en hyæne lige fremme.
- Er der hyæner? - Ja.
- Der er en hyæne på vej. - Han kommer denne vej.
Hvis I kommer op mod højre, hvor hyænen er,
kan I få et godt billede.
Gad vide, om hun har set den.
Hyæner er kendt for at tage andre rovdyrs bytte.
Det er en stor hyæne.
- Mor har et stort problem. - Ja.
Bidstyrken på 80 kilo per cm2 gør, at de kan knuse knogler.
Hvis hyænen vil have det, får han det.
Hyænen er tæt på. Hvad vil du gøre, mor?
Vil du slås eller stikke af?
Mor og unger holder udkig.
Mor er oppe. Hun går hen mod hyænen.
Kom så, mor.
Ja. Godt klaret, mor.
Geparderne er bygget til fart, ikke til kamp,
så hun kan kun presse og bluffe hyænen væk.
For hvis de kommer op at slås, er hyænen meget større og stærkere.
Strategien er at holde hyænen væk, så ungerne kan æde byttet.
Man kan høre en masse hyæner. De gnægger og ler.
Mor er faktisk meget heldig. De andre hyæner har vist nedlagt et bytte.
Der er også løver.
Det er ikke til at tro.
Mor har forsvaret sit bytte mod denne hyæne.
Hun var måske heldig, at der ikke kom flere hyæner.
Men hun var utroligt aggressiv og sagde: "Forsvind fra mit bytte."
Mor kunne sørge for mad i dag.
Men snart skal ungerne lære at jage selv.
Da dagen bliver varmere, finder vi hannerne på udkig efter bytte.
De springer mellem udkigsposter, indtil de finder et mål.
Sammenlignet med gepardmødrene går de frygtløst til opgaven.
Men det er ikke ufarligt.
Der er en løve under træet. De kan støde ind i den.
Modtaget. Tak.
Drengene vil klatre op i træet, men de ved ikke,
at der er en løve for foden af det.
De får snart et stort chok.
Løven har rejst sig.
Det er en stor han.
En, to, tre, fire hanløver.
Det var et chok for geparderne, men heldigvis jagter løverne dem ikke.
- Så du dem alle sammen? - Ja, de blev skræmt.
De siger: "Vi er smuttet. Farvel."
Der er kun 300 geparder her, men over 3000 løver.
I en kamp med de større og stærkere rovdyr
ville geparderne ikke have en chance.
Koalitionens jagt på føde fortsætter.
Jeg håber, det lykkes dem, før tiden løber ud.
Gepardernes liv er sværere, end jeg troede.
Selv i Serengetis nationalpark.
Kampen for overlevelse kan drive geparderne
til at gå uden for det beskyttede område...
Fedt sted.
...hvor de møder andre problemer på grund af mennesker.
Tak, Baz. Halløj.
Jeg mødes med Kelvin Munisi fra Serengetis gepardprojekt.
Altid klar. Godt at møde dig.
Jeg vil vide, hvordan hans forskning hjælper med udfordringerne.
Det varer ikke længe, før vi ser nogle bekendte ansigter.
Kelvin, denne mor med unger er en familie, vi har fulgt.
- Kender du hende? - Ja, og hun hedder Adora.
Adora? Ved du, hvor mange kuld hun har fået i sit liv?
Det er hendes andet kuld. Det første kuld var i 2020,
og det gik ikke så godt, for hun mistede alle sine unger.
Åh nej.
Det er trist, og sidste år fandt vi hende med fem unger.
- Fem? - Ja.
Hun har kun to nu, så hun har mistet tre?
- Ja, hun har mistet tre unger. - Det er så trist.
Sådan er det at leve et sted fyldt med rovdyr, der er større end en selv.
Ja, lige præcis. Hun er faktisk en god mor.
Hvis en gepard med fem unger stadig har to unger,
er hun stadig en god mor i så barske omgivelser.
Kelvins feltarbejde består af to dele.
Først kortlægger han, hvor hver gepard strejfer omkring.
Så skal han indsamle deres dna på den mindst invasive måde.
Så du bruger meget tid på at stirre på geparder og håbe,
at de laver nummer to?
Ja.
Kelvin, hun sidder på hug. Skal hun på toilettet?
- Hun laver stort. - Ja, alle tiders.
Når jeg arbejder med forskere og filmer deres arbejde,
tilbyder jeg som regel at hjælpe, men denne gang er det op til dig.
Overlad det til de professionelle bæindsamlere.
Jeg tror, han fik den.
Jeg har aldrig været så opstemt over at finde et vildt dyrs bæ.
Vi gør alt i videnskabens navn.
Nok er det ikke glamourøst,
men Kelvins arbejde er vigtigt for at overvåge gepardterritorierne.
Vi skal udtrække dna,
så vi kan fastslå, hvor forskelligartet genpuljen er.
Det viser os, hvor forbundet gepardbestanden er fra Serengeti
hele vejen til Masai Mara
og andre beskyttede områder i det østlige Afrika.
Det er vigtigt at blande grupperne.
Men det bliver sværere for geparderne at komme omkring,
da mennesker bygger gårde og landsbyer på deres vej.
Løsningen er at reducere menneskets aktiviteter i dyrekorridorerne,
så vi kan øge forbindelsen mellem de små bestande, vi har.
Kelvin håber, at informationen kan bruges til at styre jorden
på en måde, der støtter geparderne,
så territorierne forbindes og giver dem plads til at overleve.
Næste morgen finder vi hannerne igen.
De følger en flok gnuer
Det ser ud til at være chancen for at jage, de har ventet på.
Men de er ikke de eneste.
Der er drengene. Der er gnuerne.
Der er en flok løver derovre. Det kan ende med et kaos.
Tom, vi har drengene.
De er 300 meter fra en flok gnuer, og der er også løver i nærheden.
Vi har en stor flok gnuer, og drengene er på denne side.
De ved ikke, at der er en løveflok derovre, som vi kørte forbi.
Så hvis de vælger at løbe ind i gnuflokken,
tror jeg, de får en slem overraskelse.
Bliv nede, drenge.
I skal ikke slås med en flok løver.
- Tror du, de har set dem? - Nej.
De er meget tæt på.
Alle gnuerne løber.
De er nogle store drenge.
Se størrelsen på ham til højre.
Du godeste. Han er smuk. Se hans manke blæse i vinden.
Geparddrengene var heldige.
Løveflokken har ikke set dem, og de er på vej den vej.
Men de mistede overraskelsesmomentet. Løverne gjorde gnuflokken bange.
Vi har endnu ikke set koalitionen gennemføre en succesfuld jagt.
De kan ikke vente længere.
De leder efter et mål.
De har set en kalv.
De løber gennem flokken og ser sig omkring.
De leder efter et mål men det er for tæt, når hele flokken løber sammen.
Det er meget farligt at løbe ind i.
At vælge det rette mål på det rette tidspunkt
er et spørgsmål om liv eller død.
De har set en stor gnu.
Den er et år gammel.
Den er løbet tilbage i flokken. Godt flokforsvar.
De har skiftet mål. De har fundet en anden.
- Har du den stadig? - Ja.
Han kommer ind foran.
Jeg har den stadig.
Jeg tror, han fik den.
Den gnu kæmpede bravt.
Endelig kan de nyde et velfortjent måltid.
Men en succesfuld jagt fører ikke altid til en fuld mave.
- En løve nærmer sig byttet, Baz. - Ja.
Der er tre af dem og en af hende.
Hun er ikke sikker. De vil vel ikke slås med hende?
Hvis de ved, det ikke er sikkert, går de deres vej.
Lige nu prøver de at æde så hurtigt, de kan.
Hun tager byttet.
Derfor er det hårdt at være gepard her.
Man gør alt arbejdet, og så stjæler en løve ens mad.
Nu skal drengene jage igen. Tilbage til start.
Konkurrencen fra større rovdyr er ubarmhjertig for geparderne.
Men de kan ikke give op.
- Bertie, kan du høre mig? - Ja, værsgo.
Der er regn på vej, så vi sætter regnafviseren på.
Okay, modtaget. Jeg skifter også til regndronen.
Trods regnen holder koalitionen sig til flokken.
Held og lykke derude, lille drone.
Det øsregner, og geparderne jager stadig,
så forestillingen fortsætter.
De går direkte ud i regnen.
Og dronen flyver stadig.
Uvejret ændrer dynamikken mellem rovdyr og bytte.
Gnuerne står med ryggen mod regnen.
De holder ikke øje med geparderne og kan heller ikke høre dem.
De kommer hen til gnuerne. Det øsregner. Kom så, drone.
Vent lidt.
Da truslen fra løverne er væk, er oddsene til koalitionens fordel.
Okay, den anden. To, tre.
Forreste gepard har et mål.
Den øger farten. Så er det nu.
De flyver af sted.
Gnuen vender om for at kæmpe.
Pas på hornene.
Nu ankommer hjælpen.
Alle tre drenge er over gnuen. Hold ud, drone.
De har fået den nedlagt. Du godeste.
Den vendte rundt og prøvede at tage kampen op.
Hvis hangeparden havde været alene, havde den ikke fået nedlagt den.
Og alt sammen i silende regn. Det var vildt.
Jeg henter dronen hjem, før den falder ned.
Den overlevede. Godt klaret, regndrone.
Det er første gang, man har filmet en gepardjagt i regnvejr.
Jeg vidste ikke, om dronen overlevede,
men det gjorde den, og vi optog en ret usædvanlig adfærd med den.
Geparder, der jager som et hold i styrtende regn.
Selv i ly af regnen
er det farligt for geparderne at nedlægge en gnu.
Jeg er lettet over endelig at se dem få et måltid.
Nu kan de hvile sig et par dage, før de skal gøre det hele forfra igen.
At optage denne ikoniske kamp mellem geparder og gnuer
er noget, jeg aldrig vil glemme.
Da min tid her lakker mod enden, er der en, jeg vil se til.
Her er mor.
Men det store spørgsmål er, hvor ungerne er.
Kom nu, små unger. Vær stadig i live.
Ungerne er her.
Det er en meget stor lettelse.
Ungerne har klaret den og ser glade og sunde ud.
De er vist blevet nogle små ballademagere.
De har så meget energi nu, når de springer på mor.
Og de er blevet så store, siden vi så dem sidst.
De begynder at miste de sorte sider, og de små voksenpletter er på vej.
Overlevelsesraten blandt geparder er ikke særlig god.
95 % når ikke at blive voksne.
Men de to små har overlevet en af de farligste perioder i deres liv
og har en god mor, der passer på dem. Så jeg håber, de klarer den.
Jeg har altid tænkt på geparder som et superhurtigt
og urørligt toprovdyr.
Det viser sig, at jeg tog fejl.
Truslen fra løver og hyæner er ubarmhjertig her,
og menneskene gør udfordringerne endnu større.
Det er nemt at blive imponeret af hannerne,
men det er hunnerne, jeg beundrer mest.
At de kan opfostre alle unger i denne natur,
vidner om de utrolige mødre, vi har fulgt.
Jeg glemmer aldrig at se geparderne vokse op.
De lærer af mor og skærper deres overlevelsesevner.
Så med lidt held kan de klare alt, hvad Serengeti har at byde på.
Tekster af: Torben Grønbæk Jensen