Än kan du ångra dig.
Nej, det kan jag inte.
Alla jobb har en kodex.
Vill du verkligen det här, Sam?
Varmt hjärta och blod på händerna är ingen bra kombination.
Tyvärr, vi håller stängt ikväll.
-Va? Det är ju jul! -Vi har stängt, sa jag.
Kom.
Stanna! Vem fan…
Jävlar, såg ni?
-Vi såg. -Snyggt!
Kan vi rappa på?
Vi täcker varandra, okej?
Jag dödar dig inte förrän du har betalt oss.
Tio sekunder.
Håll i er nu. Nu smäller det.
Vad fan var det?
-Gud, hur många är de? -Jag väntade mig runt tio.
Där är fler än tio.
Helvete.
Du, avdankade torpeder är patetiska men jag låter inte dig dö ikväll, ditt as.
Kom.
Hallå!
Jag letar upp Hector.
Du kom tillbaka.
Ja.
För att döda mig?
Saker har förändrats sen du drog.
Staden förgör snart sig själv.
Jag letar efter tjejen.
Många letar efter henne.
Och många dör.
Vem mer jagar henne?
Du anar inte vad du har att göra med.
Hade du velat döda mig hade du redan gjort det.
Du borde ha hållit dig borta.
Du har nått Stephen Yarrick. Lämna ett meddelande.
Det är jag igen. Ring mig så snart du kan.
Just det, har du hört nåt angående inbrottsskydd för huset?
Ja…
-Jag fixar det. -Okej.
Vi ses där hemma.
-God kväll, John. -Sir.
-Han kommer strax. -Tack.
-Premiärministern. -Wallace.
Jim Perryman, underrättelsetjänsten. De ville närvara.
Försvarsministern. Allt väl?
Kina tror alltså att CIA mördade ambassadören.
Och att Londonpolisen mörkade det.
Vem pratade ni med?
Två herrar i köket på arbetsdepartementets julmingel.
En var ett sändebud och en var Pekings utredare.
-Pratat med Yarrick? -Han svarar inte.
Okej.
-Mitch Porter är här. -Släpp in honom.
Jag ringde CIA:s stationschef. Han klargör säkert på ett transparent vis.
-Mina herrar. -Mitch, välkommen.
Hur kan jag stå till tjänst?
Wallace här pratade med kineserna ikväll och fick höra lite skvaller om CIA.
Vi satt här och pratade och undrade, bara oss emellan,
om ni lät mörda Kinas ambassadör.
Menar ni allvar?
Ja, det gör vi.
Det här bör ni nog ta med presidenten.
Det ska jag, men först ska jag ta det med dig.
Inget illa menat, men ni bör kolla era källors trovärdighet,
som verkar vara Kinas regering.
Vad vet du om Cole Atwood?
-Jag vet inte vem det är. -Kom igen.
Pojkvännen till ambassadör Chens dotter
och han sågs senast fly från mordplatsen till er ambassad, och han är kvar där.
Mitch, är Cole Atwood agent för CIA?
Vill ni diskutera CIA-agenter?
-Ska jag öppna dörren så att alla hör? -Vad menar du med det?
Att den här regeringen har läckor, herr premiärminister.
Det är allmänt känt.
Hemligheter förblir inte hemliga här. De slinker ut.
Ja?
Ja.
Perryman.
-Herregud. -Skämtar du? Jag förstår.
-Okej. -Jag kommer.
Ge mig fem minuter.
-Jag meddelar dem. -Herregud…
En kropp har hittats i en container nära rikspolischef Yarricks hem.
Han har nyss identifierats.
Jag beklagar.
Är Stephen död?
-Han verkar ha blivit torterad. -Herregud…
Ni bör nog ringa presidenten nu, sir.
VERKSTADEN
Vem är du?
En sekreterare.
En representant för något större.
Vem är du, Helen Webb?
-Ni behövde inte göra så mot Stephen. -Det som hände Yarrick var helt ert fel.
Ytterligare våld kommer att vara en följd av att ni lagt er i våra affärer.
Är min familj trygg?
Tror du verkligen att Stephen kan vara inblandad?
I vad då?
Ett icke-mord utfört av en icke-spion?
Du vill ha mitt jobb, va?
En dag blir det nog ditt.
Då kommer du att inse att världen inte styrs som man tror
eller funkar som man tror.
Du kommer att inse, rätt snabbt faktiskt…
…att nästan inget du trott på är som det verkar.
Ett råd du kommer att strunta i:
Byt karriär.
Där är du ju.
Hittat Newman?
Nej.
Är tjejen vi letar efter runt 20, kines och drogad på en soffa?
-Ja. -Hon ligger här inne.
Va?
Hon är snygg. Det kunde du väl ha sagt?
Jag och Kent letade efter henne. Vi skulle ringa om vi hittade henne.
Du kunde ha sagt nåt. Min partner dog i jakten på henne.
Du dödade henne, så det hade varit bra om du sa nåt.
-Jag måste gömma henne nånstans. -Vi kan ta hand om henne.
Hon är som en liten, liten docka.
En liten knarkar-Barbie.
-Han kan ta hand om knarkar-Barbie. -Jag kan knappast ta henne till hotellet.
Ledsen för det med Kent.
Jag borde inte ha skjutit henne i huvudet.
Kanske i foten.
Det ingår i leken.
En av oss hade dött förr eller senare. Precis som nån av oss kommer att göra.
Ingen i den här bilen lär bli gammal.
Hennes två tidigare partner dog och sen dog hon.
Därför ska man hålla känslorna utanför.
Annars dör man. Eller slutar som dig.
Vad då som mig?
Du är hemsökt av ett spöke.
Vi tar henne, men det kostar extra. Vi är inga barnvakter.
Wallace?
Vad…
Vad har hänt? Kom hit.
Såja.
Jag kan inte föreställa mig vad han genomled.
Jag ska hitta de ansvariga och se till att de får sota för det här.
Jag är inte den du tror.
Jag vill att du ska veta det för jag älskar dig
och vill att du ska älska mig också.
Det gör jag.
Det gör du inte.
Du älskar Helen Webb och hon existerar inte.
Gud!
Wow, vad fint ni har det.
Vad fan gör du här?
Jag tänkte inte att du skulle vara ute. Du var aldrig en morgonmänniska.
Jag har en fyraåring så nu är det tidiga morgnar som gäller.
Vad heter hon?
-Ruby. -Ruby?
Vad gör du här? Jag har gjort som jag blev tillsagd.
-Jag har inte berättat för nån. -Jag vet.
Så vad gör du här?
Magneter.
Och spöken.
Det är…
Jag vet att jag…
Att bara dyka upp så här… Förlåt.
Tänkte du nånsin på mig?
Jag antog att du hade glömt mig, efter ett tag.
Det är väl så man gör…
Du vet…
Man tänker på nån men antar att de inte tänker på en
och att man bara tynade bort ur personens liv.
Fastän allt påminner en om hen.
Du är där konstant, som tinnitus.
Som tinnitus?
Inte som tinnitus. Typ som…
Som en låt jag fått på hjärnan.
En bra låt.
En sorglig låt.
Jag tänkte på dig.
Varje gång en skugga skrämde mig eller ett ljud i mörkret väckte mig.
Varje gång jag var rädd tänkte jag på dig.
Det som hände hade inget med dig att göra.
-De var inte ute efter… -Men herregud!
Jag är inte rädd för dem. Det var dig jag var rädd för, Sam.
Jag delade hem med dig.
Jag tänkte dela mitt liv med dig och du ljög för mig.
Du var en främling som tog dig in. Du lät mig bli kär i nån som inte fanns.
Vet du hur hemskt det känns?
Varje dag var jag rädd att det skulle hända igen.
Att nån annan jag litade på skulle visa sig vara en ulv i fårakläder.
Jag är ledsen.
Är jag i fara? Är min dotter i fara?
Nej.
Då är vi färdiga med varandra.
Har du hört talas om en svart duva?
-Nu går han. -Titta. Den har du gjort.
Han trillade! Synen blev för mycket för honom.
Vad händer här?
-Helen! -Hej.
Jag skulle hjälpa till med pepparkakshuset men vi blev distraherade, eller hur, Oli?
-Lite väl många snögubbar. -Vi har nog gjort det värre.
Men Dani har varit så rar.
Vi fick höra om Stephen. Wallace sa hur nära de stod.
Väldigt snällt av dig.
Jag ska gå igen. Jag ville bara säga att vi tänker på dig.
Tack.
Fina. Har barnen gjort dem?
Nej, jag.
Vad kul.
-Vi ses på kontoret. -Ja.
Jag följer dig ut.
Den stora killen vid grinden heter Jeff. Han är vår nya livvakt.
Tack.
-Wallace säger att du är ny på jobbet. -Runt en månad.
Oj! Han var ståtlig. Var hittar jag en egen Jeff?
Ses snart.
Hoppas det.
Vi hade alltid plastgran när jag var barn.
Veckan före jul var pappa uppe på vinden och svor medan han grävde fram den.
Julen är inte sig lik utan hans ben dinglande från taket
eller hans skrikande åt mamma att hålla stegjäveln.
Varför bad du mig komma?
Kineserna har en video
där en amerikansk spion flyr ambassadör Chens mordplats.
-Vem? -Han heter Cole Atwood.
Partner till ambassadörens dotter.
Är Kai-Mings pojkvän en amerikansk spion?
Nu börjar man bli oroliga att Kina ska göra nåt dumt för att hämnas.
Varför skulle USA mörda Kinas ambassadör?
Det undrar alla. Det vore helt galet, även för att vara jänkarna.
Vad är det?
Ett brev från en intressent som bett oss medla.
De erbjuder Atwood en stor summa om han kyler ned situationen.
Vem är intressenten?
Bry dig inte om detaljerna, Helen.
Så de vill att han ska underminera Kina, hoppa av från USA, röja ett spionnätverk
och i gengäld?
Ger de honom mer pengar än han nånsin behöver.
Och du vill att jag ska anordna detta?
Det är få saker jag vill mindre.
Särskilt efter det som hände Yarrick.
Men det är brådskande och du har bäst förutsättningar.
-Hurså? -Du har en kontakt på ambassaden.
Vanessa?
Precis.
Jag mejlade hennes assistent och bokade en fika mellan er.
Hon ser så fram emot att prata ikapp. Maken har varit en knöl.
Ordna en avledningsmanöver och bege dig till översta våningen.
Atwood befinner sig i rum J4.
Jag skickar en adress att lämna honom på. Sätt igång.
Hitta Cole Atwood och berätta de goda nyheterna.
Han ska bli rik som ett troll och förhindra ett krig.
Allt han behöver göra är att förråda sitt land.
En dörr stängs och ett fönster öppnas.
Precis.
Tröttnar du aldrig på falskheterna?
Du valde det här. Du ville vara delaktig, minns du väl?
Sam gör framsteg.
Snart vet vi vem som ligger bakom och kan koppla av.
Och allt blir som vanligt igen, lagom till jul.
Jag hoppas verkligen det, Helen.
Du har ett nytt meddelande.
Det är jag. Vi har Kai-Ming. Jag skickar adressen.
-Vem är det? -Det är jag.
Jag tog med nåt åt henne.
Apelsinjuice, vindruvor, champagne och…en chokladtårta.
Det är en sövd heroinmissbrukare, inte din mammas födelsedag.
Vad skulle jag köpa?
God morgon, Sam.
Ringde ni henne?
Ni sköt 17 pers på ett jävla diskotek. Skulle nyheterna inte rapportera det?
-Och Hector var inte ens där? -Nej. Jag löser det, oroa dig inte.
Hur mycket jag behöver eller inte behöver oroa mig är ännu oklart
men du borde absolut vara orolig.
Det är rena Piccadilly Circus här idag.
Kom in. Alla är här.
Helen Webb!
Lenny Lines. Vi har nog aldrig haft nöjet att träffas.
Det här är Williams. Ni träffades när hon försökte mörda dig.
-Jag minns. -Att jag hade dig?
-Jag minns att ni var två. -Till en början.
Eleanor, yrkesmördare.
-Har hon vaknat än? -Nej.
-Hon är rätt tungt drogad. -Lyckans ost.
Så folk letar efter henne?
-Ja. -Vem?
Vem de än är betalar de bra.
Nå, Sam…
Hector är fortfarande på rymmen och måste hittas.
Annars måste vi börja prata om Michael i dåtid.
Vilket jag med handen på hjärtat helst undviker.
Så få tummen ur.
-Har du dragit in Michael? -Nej.
-Det är ingen fara med honom. -Det beror på hur man ser på det.
-Gud! -Jösses!
Vad fan? Vilka fan är ni?
-Kai-Ming… -Jag slår ihjäl dig.
Lyssna. Du behöver inte…
-Gud! -Det var min mormors lampa!
Kai-Ming, vi vill hjälpa dig.
-Jag känner inte er. -Vi räddade dig från de andra.
Dåliga nyheter. Du behöver nya knarklangare för vi sköt dem.
-Va? -Kai-Ming.
-Vet du att din far är död? -Klart jag gör.
Och att tre andra mördats?
-Din vän Maggie och två andra. -Ja.
Vi försöker hitta de skyldiga.
Vi behöver veta vad som hände efter att din far mördades.
Jag beklagar verkligen. Du kan lita på oss, jag lovar.
Ska vi sätta oss ner?
Okej?
Jag var ute med kompisarna.
Vi gick hem till mig och hittade pappa i lägenheten.
Vi fick panik.
Min pojkvän Cole flydde och…
Jag kunde inte tänka klart, och jag hade en massa droger på mig…
Jag antar att jag också fick panik.
Så jag flydde till…ett ställe jag vet.
-En lagerlokal i södra London? -Jag köper droger där ibland.
Den är ett bårhus nu.
När gick du från att vara gäst till att vara gisslan?
När de fick veta vem jag var. Jag försökte gå men de lät mig inte.
-De ställde en massa frågor. -Vad för frågor?
De ville veta om Trent.
-Vem är Trent? -En jag känner.
Han är lite av en tönt, men han hjälper oss fixa…
Heroin?
Ja.
Hans familj har nog nån koppling, men jag vet inte.
De frågade konstant om honom.
Vad kan du berätta om en man vid namn Jason Davies?
Vet du nåt?
Nej. Han lämnade ett meddelande.
Han sa att han var Maggies partner och bad mig ringa.
-Partner? -Ja.
Vad…
Vad menade han med det?
Jag vet inte.
Jag ringde aldrig.
Jag ville inte nåt av det här.
Du, var inte ledsen.
Vill du ha ett glas champagne?
Och chokladtårta?
Vill du? Det vill hon.
-Lever pojkvännen än, tro? -Han heter Cole Atwood och är spion.
-Seriöst? -Ja. CIA-agent.
Kina tror att han är mördaren.
Reed vill att jag ska få ut honom från ambassaden.
Vi skulle kunna fråga ut honom
och ta reda på vem Trent är, och hur Jason blev indragen.
-Låter oerhört riskabelt. -Ja.
Hänger du med?
Man kan vara partner på olika sätt.
Ja.
Som du och jag. Vi är partner.
Det betyder inte att han ljög.
Jag var så nära att åka bort med honom. Tänk om ingenting var sant?
Berättade du nånsin nåt för honom om dig själv?
Nej, jag berättade inget.
Ville du åka bort med honom eller i allmänhet?
Jag vet inte. Jag bara…
Jag tror…
När jag var ny hade jag en liten bok som jag antecknade mina lögner i.
Efter att jag hade memorerat dem brände jag sidorna och de blev verklighet.
Jag har undanhållit saker för dig. För Wallace, för barnen, för Reed…
Ibland vaknar jag och kan inte andas. Jag kan inte andas, för…
…jag vet inte vem jag är.
Och det gör ingen annan heller.
Varför ville jag åka bort med honom?
Kanske var det bara… en ny sida jag kunde fylla med lögner.
Men det kändes som kärlek.
Michael?
Jag besökte honom.
-Det var dumt. -Visst var det?
Hur var det?
Det var bra att få bekräftat att han hatar mig.
Ovissheten var värre.
Jag undrade jämt… Om det gick tillräckligt lång tid…
Du vet…
Jag beklagar.
Åh, raring.
Det ordnar sig.
Förmodligen.
Om jag behövde lista Europas svåraste byggnader att ta sig in i
så står förstaplatsen mellan det här stället och Berghain.
Jag kom in på Berghain men poängen kvarstår.
Vi behöver ett passerkort och förmodligen en förklädnad.
Det finns även servicehissar…
Jag går bara in till min vän Vanessa.
Vanessa?
Ja. En 45-årig diplomatisk sekreterare från Delaware.
Kanske den tråkigaste kvinnan jag nånsin träffat.
Och kom ihåg att min umgängeskrets utgörs nästan helt av konservativa höjdare.
Vad ska jag göra så länge?
Ring och fråga efter Vanessa Robinson. Säg att det är nåt akut.
Distrahera henne tills jag hittar Cole Atwood.
Minns du när vi träffades och jag väntade på dig ute i bilen?
Livet upprepar sig.
Lycka till.
Din tur. Lägg sakerna på brickan.
HELEN WEBB BESÖKARE
Där har vi henne. Tack.
-Hej! -Hej!
Gud, vad glad jag blev när du ringde. Det var månader sen!
-Jag vet. -Jag blir galen här.
-Hört om Abby? -Ja.
Hon ska på mammaledighet, kul för henne, men inte får jag nån vikarie.
Nu är jag en kort och vi går redan på knäna.
Åh nej.
Hej?
Så vad är du, Sam?
Vem är du?
Jag…
Inget du säger kan göra situationen värre.
Jag är en så kallad torped.
Jag dödar mot betalning.
-Hur många har du… -Det vill jag inte berätta.
I runda slängar?
Fler än 20.
Färre än 50.
Nu blev det värre, va?
Jag vet inte.
Michael?
Förlåt, men kan jag ringa upp dig?
Jag vill gärna prata mer.
Är du på jobbet?
Nej.
Eller… Nej.
Vadå? Ska du inte garrottera nån?
Nej då.
Gud, nej. Jag har aldrig… Nej. Hur som helst…
Jag ringer upp dig strax. Förlåt.
Kan du koppla mig till Vanessa Robinson? Det är brådskande.
…förbli bitter hela livet som min mor.
Jag åkte hem över Thanksgiving så jag och Tim firar nog julen här.
-Okej. -Jag är faktiskt lättad…
Nån söker dig. Det låter brådskande.
-Ett ögonblick. -Okej.
Jag väntar här.
-Gud! Förlåt! -Ursäkta mig.
-Vanessa här. -Hej, mrs Robinson.
Jag ringer från polisens säkerhetsenhet.
Jag vill diskutera ditt personskydd.
-Jag har inget personskydd. -Och det gör oss oroliga.
Har nåt hänt?
-Någon har tyvärr hotat er till livet. -Vem då?
Det är…Al-Qaida.
-Al-Qaida? -Ja.
De försvann men nu är de tillbaka, och…
De är rasande och vi är väldigt oroliga för vad de kan ha i kikaren.
God kväll.
Är du godkänd för de övre våningarna? Jag kan kolla.
Ingen fara, jag kliver av tidigare. Tack.
Jag kollar.
Jag kan inte berätta i detalj.
Det är inte… Jag skulle inte ligga sömnlös men jag skulle vara orolig.
-Förstår du? -Förlåt, men…
-Jag ska inte ligga sömnlös? -Nej.
Vi behöver våra sju timmar.
Jag får nog ta det här med chefen. Vi tar säkerheten på rätt stort allvar.
Vad sa du att du hette?
Jag heter Kent…Brockman. Kent Brockman.
DU FRÅGADE OM JAG TÄNKT PÅ DIG
Jag är snart klar. Jag behöver lite mer information om…
DET GJORDE JAG
MYCKET. ANTAR JAG.
Mr Brockman?
Ursäkta, kan du dröja kvar två minuter?
ROLLFIGUR I SIMPSONS
RUM J.01 TILL J.04
Ja?
Hur realistiskt är det att hacka ambassadens övervakningskameror?
-Hur realistiskt låter det? -Jag hoppas mest.
-Uppdraget går bra, förstår jag? -Tja…
Inte helt utan krux.
Jag ska höra med it-killarna om de kan fixa något.
Jag skulle börja med att radera all video från hiss två.
-Förlåt. Jag borde inte ha gjort det här… -Gjort vad?
Ringt dig, messat dig, svarat när du ringde…
Men det gjorde du.
Jag saknade dig.
-Säg inte så. -Jag saknade dig.
Du bör kanske komma hit.
-Vill du det? -Jag vet inte.
Du behöver vilja det.
Jag vet helt enkelt inte.
Fundera på vad du vill och vad du tror att du orkar
och messa mig "ja" eller "nej".
Ja om du vill att jag ska komma och nej om du aldrig vill ses igen.
Jag förstår oavsett.
Förlåt, Vanessa. Var var vi?
Vem fan är du?
-Cole Atwood? -Ja.
Här.
-Vad är det? -Ett erbjudande. Giltigt i 30 minuter.
Mr Brockman, jag behöver ditt id-nummer. Jag måste dubbelkolla lite saker.
Oj, det kan ta ett tag. Det ligger alltid där man letar sist.
Jag har ett par frågor.
Fan.
Oj, vad var det?
Larmet.
Fan. Jag måste lägga på.
Hon är på väg. Skynda dig!
En brun BMW väntar utanför. Vräkig, omöjlig att missa.
Var där om fem minuter.
Fan!
-Det var visst den fikan. -Förlåt.
-Det var kul att se dig. -Detsamma!
-Nå? -Tja…
Jag gav honom det. Vi får se om han nappar.
-Utlöste du larmet? -Ja.
-Nåt mer? -Det blev lite av ett magplask.
-Blev det? -Lite.
-Allt väl? -Hej!
-Ska du inte vara med på festen? -Jag ville inte lämna dig här.
Okej, jag ska…
Ta inte det här på fel sätt men du ser ut att behöva en drink.
Åh, okej.
Visst.
Ta en mugg.
En mugg?
Det…känns väldigt juligt, eller hur?
-Vodka i lådan? -Den blev över efter Tims avtackning.
-Blev den? -Ja.
Hur… I ett svep?
I ett svep.
Fina grejer.
Du… Jag kände inte Stephen men hörde att han var en fin människa.
Ja.
Jag tyckte också det men… nu är jag inte längre så säker.
Alla har sina hemligheter.
Man kan inte känna alla helt.
Du vet, heroin… Är det najs?
Det är världens bästa känsla men sen förstör det ens liv.
Det berövar en allt.
Allt som gjorde dig till dig, som en vampyr som suger musten ur en.
Så totalt sju av tio i betyg?
Ja.
Pappa sålde heroin.
Eller nej… Han drev snarare ett företag. Typ en maffiafamilj.
-Är det därför du är… -Lönnmördare?
-Ja. -Ja.
Jag antar det.
Jag har alltid varit rätt våldsbenägen. Jag såg våld tidigt.
Jag såg mamma kväva en man med en plastpåse tills han tuppade av.
Hon sa att det var sexuellt men hon ljög.
Det här är som ett dagis för psyksjuka kriminella.
Vad fan?
Där är han.
Vad har du gjort med larmet? Jag…
Herregud.
-Min fru? -Ja.
-Vi träffades på en konferens. -Typiskt.
Typiskt?
Ja, det var väldigt… konferensigt, antar jag.
-Låter kul. -Ja.
Vad?
Nej…inget. Jag borde inte säga nåt.
Säga vad?
Jag hörde ett rykte…om Helen.
Vad då för rykte?
Jag borde inte.
Det ankommer inte mig, så…
Nu måste du ju säga det. Vad var det för rykte?
Det här är galet. Hela situationen är helt jävla galen.
Lugn, jag behöver bara ställa några frågor.
Jag berättar ingenting förrän jag vet att ni håller ert löfte.
Lugn, det ska vi.
Jag behöver bara veta vad som hände ambassadören.
Vem mörkar det?
Jag känner inte dig. Hur kan jag lita på dig?
Vi vet att du inte mördade honom.
Men min vän är död, min partner.
Han hade kontakt med Kai-Ming och han och två andra mördades.
Jag kände Maggie. Hon var Kais vän.
Phillip var bara nån knöl till journalist och jag har ingen aning om vem Jason var.
Mördarna hotar min familj. Jag behöver veta vilka de är.
Om de jag tror mördade ambassadören är ute efter dig
så är du redan död men inser det bara inte än.
Brorsan utbildade sig till kyrkoherde före olyckan.
Han blev överkörd av en buss med nunnor och slutade tro.
Eleanor, kan du komma hit?
Varför övervakade du ambassadören?
Det gjorde jag inte. Vi spionerade inte på Kina.
Jag skulle övervaka personerna som mördade honom.
Vilka då?
Familjen Clark.
Var fan är de?
Deras familjeföretag.
Du fattar inte.
Tänk Kray-tvillingarna korsade med frimurarna.
De tog över London obemärkt och nu har det nått USA.
Massor med mord i New York, Miami, Los Angeles…
Maffiafamiljer utplånades, hela smugglingsnätverk stannade.
Och allt leder tillbaka till London.
-Har du kvar raketgeväret? -Ja.
Hämta det.
Och Kai-Ming?
Hon är bara en korkad, rik knarkare med politiska kontakter.
Hon bara utnyttjades?
Hon köpte heroin men inte av gatulangare så vi spårade hennes kontaktperson.
-Trent? -Trent är en bortskämd mansbebis.
Han är ett jävla nöt. Han är den svaga länken.
-Jobbade Trent för Clark-familjen? -Nej, han jobbar inte för dem.
Han är en Clark.
Hans mamma, Alex Clark, basar över verksamheten i London.
Efter mordet på Chen körde vår utredning fast.
Min kvalificerade gissning är
att Clark-familjen vet vad som hände ambassadören.
För de försöker undanröja alla bevis på vad som hände i Kai-Mings lägenhet.
-Men Kina tror att du är mördaren. -De önskar att det var jag.
En CIA-agent som mördar deras ambassadör. Föreställ dig hur de kan utnyttja det.
-Ja. -Clark-familjen äger alla.
Jag menar allvar. Är de ute efter dig är det bara en tidsfråga.
Här är det.
Jag har berättat allt jag vet.
-Ni måste hålla er del av avtalet. -Lugn, du ska få dina pengar.
Pengar? Vad då för pengar?
Jag vill bara veta att min familj är trygg.
Varför skulle nån skada dem?
Det här är fan löjligt.
Titta. Ser du?
Mina föräldrar, min syster och mina systersöner.
Jag följde med er, så låt dem vara.
Det var inte så Reed sa. Det här var inte…
Dani?
Vad för rykte?
Att hon är otrogen.
En affär med nån statstjänsteman.
Cole Atwood!
Gud…
Är det kinesiska agenter?
Jag känner min fru. Så skulle hon aldrig göra.
Ingen känner nån helt, Wallace.
Inte egentligen.
Ut ur bilen!
-Är det dem ni jobbar för? -Helen?
Kan du leda mig till Alex Clark?
Helen?
Jag lovar att skydda din familj.
-Kan du leda mig till dem? -Jag kan försöka.
Okej, vi kör. – Sam?
JA. JAG VILL TRÄFFA DIG.
Öh, visst. Vi kör.
Fort!
Undertexter: Rasmus Edlund