Încă poți renunța.
Nu. Nu pot.
Orice slujbă are niște reguli.
Ești sigur că asta vrei, Sam?
Inima bună și mâinile pline de sânge nu sunt o combinație bună.
Salut, oameni buni! Am închis pentru astăzi.
- Ce? - Azi, nu.
- E Crăciunul. - Am închis!
Haideți!
Stați! Unde…
Băga-mi-aș! Ați văzut?
- Am văzut. - Bengos!
Ne grăbim un pic?
Ne ținem spatele.
Nu te omor înainte să plătești. Nu-s idioată.
Zece secunde!
Țineți-vă bine! E timpul pentru bum-bum.
- Ce naiba? - Ce-a fost asta?
- Câți labagii sunt? - Cam zece?
Nu, sunt mai mulți.
Futu-i!
Nimic mai trist decât un asasin boșorog, dar nu te las să mori, boule. Haide!
Mă duc după Hector.
Te-ai întors.
Da.
Să mă omori?
Nu e ca atunci când ai plecat.
Orașul e în pragul haosului.
O caut pe fată.
Mulți o caută pe fata aia.
Și mulți mor.
Cine o mai caută?
Tu nici nu știi cu ce ai de-a face, nu?
Dacă voiai să mă omori, ai fi făcut-o deja.
Nu trebuia să te întorci.
Bună, sunt Stephen Yarrick. Lăsați-mi un mesaj.
Stephen, tot eu sunt. Sună-mă de urgență!
Am tot vrut să te întreb, vreo veste despre paza de acasă?
- Da. Las' pe mine. Mă ocup. - Bine.
Bun. Ne vedem acasă.
- Bună seara! - Vă salut!
- Vine imediat. - Mulțumesc.
- Dle premier! - Wallace, Jim Perryman, Serviciul Secret.
- Au vrut pe cineva aici. - Dle ministru al apărării!
Deci chinezii cred că CIA le-a omorât ambasadorul.
Și că Poliția Metropolitană a mușamalizat totul.
Cu cine ați vorbit?
Cu doi bărbați, la petrecerea de la Ministerul Muncii.
Un emisar și un anchetator al Beijingului.
- Cu Yarrick ai vorbit? - Nu răspunde.
Așa deci.
- A sosit Mitch Porter. - Să intre.
L-am chemat pe șeful secției CIA. Pun pariu că va clarifica totul.
- Domnilor! - Mersi că ai venit.
Ce pot face pentru dv.?
Wallace a vorbit astă-seară cu amicii chinezi.
Circulă zvonuri ridicole despre organizația ta.
Stăteam la taclale și ne întrebam așa, într-o doară,
dacă voi l-ați omorât pe ambasadorul chinez.
Asta e o întrebare serioasă?
Da. Este.
Cred că ar trebui să discutați asta cu președintele.
Voi discuta cu președintele. Dar mai întâi, Mitch, discut cu tine.
Cu tot respectul, eu aș verifica probitatea sursei,
care în cazul de față este guvernul chinez?
Cine e Cole Atwood?
- Nu știu. - Zău așa!
Iubitul american al fiicei ambasadorului Chen,
văzut fugind de la locul crimei
și intrând în ambasada voastră, unde e și acum.
Mitch, Cole Atwood e agent CIA?
Vreți să vorbim despre agenți CIA?
Pot să deschid ușa, să ne audă toți?
Cum adică?
Guvernul acesta nu poate ține secrete, dle prim-ministru.
Toată lumea o știe.
Secretele nu rămân secrete aici. Fac ce fac și ies în lume.
Da?
Da.
Perryman.
- Doamne! - Serios? Am înțeles.
- Bine. - Mă întorc.
În cinci minute.
- Îi anunț. - Isuse!
S-a găsit un cadavru într-un container de lângă casa chestorului Yarrick.
Tocmai l-au identificat.
Îmi pare rău.
Stephen e mort?
- Se pare că a fost torturat. - Doamne!
Cred că e momentul să îl sunați pe președinte, domnule.
ATELIERUL APELARE…
Cine ești?
Un secretar.
Reprezentantul a ceva mai mare.
Tu cine ești, Helen Webb?
- Nu trebuia să-i faceți asta lui Stephen. - Yarrick a pățit-o din cauza ta.
Violențele vor continua dacă te mai amesteci în treburile noastre.
Familia mea e în siguranță?
Credeți că Stephen ar fi fost implicat?
În ce?
Un asasinat și nu prea, comis de către un spion și nu prea?
Vrei postul meu, nu, Wallace?
O să îl obții într-o bună zi.
Iar atunci îți vei da seama că lumea nu e condusă cum crezi tu.
Nu funcționează cum crezi tu.
De fapt, o să descoperi destul de repede…
că aproape nimic nu e așa cum credeai.
Un sfat pe care știu că îl vei ignora.
Fă altceva!
Aici erai.
Ai dat de Newman?
Nu.
Fata pe care o căutăm
e o chinezoaică de vreo 20 de ani, drogată, gen?
- Da. - E aici.
Ce?
E frumușică. Mureai dacă spuneai?
Pe ea o căutam cu Kent. Trebuia să sunăm undeva dacă o găseam.
Puteai să îmi spui. Partenera mea a murit căutând-o.
Tu ai omorât-o. Era frumos să îmi fi spus.
- Nu știu unde s-o duc. - Putem avea noi grijă de ea.
E ca o păpușică.
Ca o Barbie narcomană.
Să aibă grijă el de ea!
- N-o pot duce la hotel. - Eu, nu.
Îmi pare rău pentru Kent.
Acum, că mă gândesc, nu trebuia s-o fi împușcat în cap.
Eventual în picior.
Asta e meseria, nu? N-ai ce face.
Una dintre noi tot murea cândva.
La fel și acum, cu noi două.
Niciunul n-o să ducem o viață lungă.
Înaintea mea, mai avusese două partenere.
I-am tot spus. Nu te implici, trăiești.
Altfel, sfârșești moartă.
Sau ca tine.
„Ca mine”? Cum adică?
Umbli de colo până colo, bântuit de fantome.
Avem noi grijă de ea, dar sari cu banu'. Nu suntem dădace.
Doar…
Wallace? Ce…?
Ce s-a întâmplat? Vino încoace.
O să fie bine.
Nici nu-mi pot imagina prin ce o fi trecut.
O să aflu cine a fost autorul și o să-l fac să plătească.
Nu sunt cine crezi tu,
dar vreau să știi cine sunt, fiindcă te iubesc.
Și vreau să mă iubești și tu.
Și eu te iubesc.
Ba nu.
O iubești pe Helen Webb, iar ea nu există. Nici n-a existat.
Doamne!
Ce apartament frumos!
Ce mă-ta cauți aici?
Nu mă așteptam să ieși atât de devreme.
Nu erai genul matinal.
Am un copil de patru ani, deci acum sunt genul matinal.
Cum o cheamă?
- Ruby. - Ruby.
Ce cauți aici? Am făcut tot ce trebuia să fac.
- Nu am spus nimănui nimic. - Știu.
Deci ce cauți aici?
Magneți.
Și fantome.
Este…
Știu că eu…
Să apar așa, din senin, nu e… Îmi pare rău.
Te-ai gândit la mine?
Bănuiesc că ai încetat după o vreme.
Fiindcă așa se întâmplă…
Știi tu…
Te gândești la cineva, dar bănuiești că el n-o face
și că ai dispărut treptat din viața lui.
Deși totul îți amintește de el în continuare.
Tot timpul, clipă de clipă, ca țiuitul în urechi.
Țiuitul în urechi?
Nu ca țiuitul în urechi. Nu știu, ca…
Ca un cântec care nu-mi iese din cap.
Unul frumos.
Unul trist.
M-am gândit la tine.
Cu fiecare umbră care m-a făcut să tresar. Cu fiecare zgomot care m-a trezit.
Când mi-a fost frică, m-am gândit la tine.
Ce s-a întâmplat n-a avut nicio legătură cu tine.
- Bărbații aceia nu erau… - Isuse!
Nu mi-e teamă de ei. A fost vorba de tine, Sam.
Cu tine am împărțit casa.
Cu tine plănuiam să-mi împart viața, iar tu mă mințeai.
Erai un străin și ai intrat în viața mea.
M-am îndrăgostit de cineva care nu există.
Știi ce îngrozitor e?
De atunci mă tem zi de zi să n-o pățesc din nou.
Să nu dau de altcineva
care se dovedește a fi un monstru deghizat într-un tip drăguț.
Îmi pare rău.
- Sunt în pericol? Fiica mea e în pericol? - Nu.
Atunci nu mai avem ce să ne spunem.
Știi ce este un Black Dove?
A pornit.
Uite-l! Tu l-ai făcut. Tu.
Hopa! A căzut. A fost copleșit de ce a văzut.
Ce se petrece?
- Bună! - Helen!
Bună!
Am vrut să ajut cu căsuța de turtă dulce, dar am fost distrași, nu-i așa, Oli?
- Invazia oamenilor de zăpadă. - Am făcut mai mult rău.
Dar Dani a fost drăguță și…
Știu de Stephen. Wallace mi-a zis că erau apropiați.
Frumos din partea ta.
Nu mai stau. Am trecut doar ca să-ți zic că ne gândim la tine.
Mulțumesc.
Grozav!
- Minunate! Copiii le-au făcut? - Eu le-am făcut.
Distracție!
- Ne vedem la birou. - Da.
Te conduc.
Nu vă speriați de tipul de la poartă. E Jeff, noul nostru agent de pază.
Mulțumesc.
- Wallace zice că ești nouă. - De vreo lună.
E solid. Eu cum fac rost de un Jeff?
- Pe curând! - Așa sper.
Când eram mică, aveam un brad din plastic.
Înainte de Crăciun, tata îl cobora din pod înjurând de mama focului.
Crăciunul nu-i Crăciun
fără să-l văd atârnând din pod
sau strigând la mama să-i țină scara aia afurisită.
De ce m-ai chemat aici?
Chinezii au imagini
cu un spion american care fuge de la locul asasinării ambasadorului.
- Cine e? - Cole Atwood.
Partenerul fiicei ambasadorului.
Iubitul lui Kai-Ming e spion american?
Acum lumea e tot mai îngrijorată
că chinezii vor face o prostie, drept represalii.
De ce să-l fi omorât americanii pe Chen?
Asta spun toți. N-ar fi avut nicio noimă.
E complet absurd, chiar și pentru yankei.
Ce e asta?
Un mesaj de la cineva care ne-a rugat să mediem.
Vor să-l plătească regește pe Atwood dacă pune capăt la toate astea.
Cine sunt ei?
Nu-ți bate capul cu detaliile, Helen.
Deci vor ca el să-i submineze pe chinezi,
să fugă din America, să divulge o rețea de spionaj, iar în schimb…
Îi dau mai mulți bani decât poate cheltui vreodată.
Și vrei să facilitez eu asta?
N-aș fi vrut în ruptul capului să-ți cer să facilitezi asta,
mai ales după ce a pățit chestorul Yarrick.
Dar e foarte urgent, iar tu ești în postura ideală.
- În ce sens? - Cred că ai contacte la ambasadă.
Vanessa?
Chiar ea.
I-am scris secretarului ei, v-a programat o întâlnire.
De-abia așteaptă să depănați amintiri. Soțul ei e de groază.
Și dacă tot te duci,
distrage-o și urcă la ultimul etaj.
Atwood e în camera J4.
O să-ți trimit adresa unde să-l duci.
Deci nu pierde vremea. Găsește-l pe Atwood și dă-i vestea bună!
Va fi putred de bogat, va împiedica un război,
și asta, doar trădându-și țara.
Orice șut în fund e un pas înainte.
Așa e.
Nu te saturi niciodată de minciuni?
Tu ai ales asta. Tu ai vrut să-ți înfigi colții.
Sam progresează.
Ar trebui să aflăm curând cine e creierul și gata.
Și totul va reveni la normal, la țanc pentru Crăciun.
Sper să fie așa, Helen. Chiar sper.
Ai un mesaj nou.
Eu sunt. O avem pe Kai-Ming. Îți trimit adresa acum.
- Cine e? - Eu.
I-am adus niște lucruri.
Suc de portocale, struguri,
o șampanie și un tort de ciocolată.
E o narcomană adormită, nu maică-ta la un ceai de ziua ei.
- N-am știut ce să îi iau. - 'Neața, Sam!
Tu ai chemat-o?
Ați împușcat 17 oameni într-o discotecă.
Credeai că nu ajunge la știri?
- Hector nu era acolo? - Nu.
Dar nu-ți face griji!
Rămâne de văzut dacă ar trebui să-mi fac griji sau nu.
Dar categoric cred că ar trebui să te preocupe.
Dar azi e trafic aici, nu glumă.
Vino! Toată lumea e aici.
Helen Webb!
Lenny Lines. N-am avut plăcerea în persoană.
Helen, ea e Williams.
O știi de când a vrut să te omoare.
- Îmi amintesc. - Câștigam.
- Erați două. - Inițial, da.
Eleanor, asasină.
- Încă nu s-a trezit? - Nu. A luat niște opioide puternice.
Norocul ei. Deci unii o caută?
- Da. - Cine?
Cineva care oferă o avere pentru ea.
Ei bine, Sam,
Hector e în continuare liber
și trebuie să fie găsit.
Altfel, va trebui să vorbim la trecut despre Michael al tău.
Și zău dacă îmi doresc să ajungem să facem asta.
Așa că treci naibii la treabă!
- L-ai amestecat și pe Michael? - Nu. El e bine.
E și nu e, depinde cum o iei.
- Isuse! - Doamne!
Ce dracu'? Cine naiba sunteți?
- Kai-Ming! - Boarfă! Îți sparg capul.
Bine. Ascultă, nu e…
- Isuse! - Era veioza bunicii.
- Kai-Ming, vrem să ajutăm. - Nu vă cunosc.
Erai ținută închisă, te-am eliberat.
O veste proastă. Caută-ți alți dealeri. Pe ăia i-am împușcat.
- Ce? - Kai-Ming!
- Știi că tatăl tău e mort? - Normal.
Și că au murit încă trei oameni? Prietena ta Maggie și doi bărbați.
- Da. - Îi căutăm pe cei care au făcut asta.
Vrem să știm ce s-a întâmplat după moartea tatălui tău.
Îmi pare rău. Poți avea încredere în noi. Te asigur.
Vrei să stai jos? Da?
Bine.
Ieșisem cu prietenii, m-am întors acasă
și l-am găsit pe tata în apartament.
Și am intrat în panică.
Cole, iubitul meu, a fugit,
iar eu nu gândeam limpede.
Eram doldora de droguri,
așa că am intrat în panică.
Așa că am fugit și eu.
- Știu un loc. - Un depozit din sudul Londrei?
- Da, uneori iau de acolo. - Acum e o morgă.
Și când te-ai transformat din clientă în ostatică?
Când au aflat cine sunt. Am încercat să plec, dar nu m-au lăsat.
- Mi-au tot pus întrebări. - Ce întrebări?
Despre Trent.
- Cine e Trent? - Un cunoscut.
E cam prostovan, dar ne ajută să facem rost de…
- Heroină? - Da.
Cred că familia lui are pe cineva, dar nu știu.
Întrebau de el întruna.
Și ce poți să-mi spui despre un bărbat pe nume Jason Davies?
Știi ceva?
El… Nu. Mi-a lăsat un mesaj.
A zis că e partenerul lui Maggie. Voia să-l sun.
- Partener? - Da.
Ce…
Ce voia să spună cu asta?
Nu știu.
Nu l-am sunat.
N-am vrut să se întâmple așa.
Nu te amărî!
Vrei un pahar de șampanie?
Și niște tort de ciocolată?
Da? Chiar vrea.
Oare iubitul ei mai trăiește?
- Îl cheamă Cole Atwood. E spion. - Nu!
Ba da. Agent CIA. Chinezii cred că l-a omorât pe ambasador.
Reed vrea să-l scot din ambasada SUA.
N-ar fi rău. I-am putea pune întrebări.
Am afla cine dracu' e Trent și cum a fost amestecat Jason.
- Pare foarte riscant. - Da.
Vrei să vii?
Sunt parteneri și parteneri.
- Așa. - Știi?
Uite, noi doi suntem parteneri. Nu înseamnă că el nu era cine spusese.
A fost cât pe ce să plec cu el. Dacă s-a prefăcut, Sam?
I-ai spus vreodată ceva?
Despre tine?
Nu. Nu i-am spus nimic.
Erai disperată să pleci cu el sau doar să pleci?
Nu știu. Doar…
Bănuiesc…
La început, aveam un carnețel în care îmi notam minciunile.
După ce le memoram, ardeam paginile și gata.
Deveneau realitate.
Am secrete și față de tine, știi? Și față de Wallace, de copii, de Reed.
Uneori mă trezesc și nu pot să respir. Mă sufoc fiindcă…
Nu știu cine sunt.
Și nimeni altcineva nu știe.
Nu știu de ce voiam să plec cu el.
Poate că era doar…
o nouă pagină pe care să scriu o minciună.
Dar părea să fie iubire.
Michael?
M-am dus să-l văd.
Ce prostie!
Nu-i așa?
Cum a fost?
A fost bine să am confirmarea că mă urăște.
Poate că e mai rău dacă nu știi.
M-am tot întrebat dacă, odată cu trecerea timpului…
Știi tu…
Îmi pare rău.
Draga mea!
Ne descurcăm noi, nu?
Probabil.
Dacă ar fi să fac o listă cu clădirile din Europa în care e greu să intri,
pe primul loc ar fi ambasada asta și clubul Berghain.
Acolo am intrat, dar știi tu ce vreau să spun.
Ne va trebui un permis, probabil ne vom deghiza.
Sunt și lifturi de serviciu…
Nu. Mă duc să mă văd cu prietena mea, Vanessa.
Vanessa?
Da. Secretară diplomatică de 45 de ani, din Delaware.
Nu cred că am cunoscut un om mai plicticos.
Și ține cont că cercul meu de cunoștințe e dominat
de barosani din Partidul Conservator.
Și eu ce fac între timp?
Suni aici. Ceri cu Vanessa Robinson.
Spui că e o urgență, nu știu.
O ții de vorbă până apuc eu să ajung la Cole Atwood.
Mai știi când ne-am cunoscut și eu te-am așteptat în mașină?
Viața e repetitivă, nu?
Baftă!
Pe aici, doamnă. Obiectele în tăviță.
HELEN WEBB PERMIS DE VIZITATOR
E acolo. Mulțumesc.
- Bună! - Bună!
Doamne! Cât mă bucur că ai sunat!
- După atâtea luni… - Știu.
Înnebunesc aici.
- Ai auzit de Abby? - Da.
Pleacă să nască. În fine, bravo ei!
Dar ghici cine a rămas fără un om?
Sunt cu un om în minus și abia dacă fac față.
Of, nu!
Alo?
Deci ce ești, Sam?
Cine ești?
Sunt…
Dacă te ajută, orice ai spune, mai rău decât atât nu poate fi.
Sunt asasin profesionist.
Omor oameni pentru bani.
- Câți oameni ai… - Nu vreau să spun.
Dă-mi o cifră aproximativă.
Peste 20.
Sub 50.
Acum e mai rău, nu?
Nu știu.
Michael?
Îmi pare rău. Sunt… Pot să te sun eu în două minute?
Aș vrea să mai vorbim.
- Ești la muncă? - Nu.
Adică, nu.
- Ce? N-o să sugrumi pe cineva? - Nu.
Ferească sfântul! Niciodată nu am… Nu. În fine…
Te sun imediat. Scuze!
Bună seara! Pot vorbi cu Vanessa Robinson? E urgent.
…ce a făcut maică-mea și a ținut supărare toată viața.
De Ziua Recunoștinței am fost acasă. De Crăciun cred că stau aici cu Tim.
- Așa deci. - De fapt, sunt ușurată…
Vanessa, te sună cineva. Pare urgent.
- Bine. Două minute. - Da.
Aștept aici.
- Doamne! Îmi pare rău. - Scuze!
- Vanessa la telefon. - Dnă Robinson.
Sunt de la centrul de comandă al Poliției Metropolitane
și vreau să discutăm despre paza dv. personală.
Nu am pază personală.
Da, și ne îngrijorează acest lucru.
- S-a întâmplat ceva? - Mi-e teamă că viața dv. e amenințată.
- De către cine? - Este…
Al-Qaeda.
- Al-Qaeda. - Da. Chiar ei. Au dispărut.
Acum s-au întors și…
Și sunt foarte furioși, iar noi ne facem mari griji.
Ne temem de ce au pus ei la cale.
Bună seara!
Nu știu dacă aveți acces sus de tot. Pot să văd?
Nicio grijă. Cobor mai devreme. Mersi.
Doar să verific.
AMBASADA SUA DAVID MILLER NIVELUL 3
Nu pot spune prea multe despre amenințare. Nu e chiar…
N-aș sta treaz noaptea din cauza asta, dar mi-aș face griji.
- Are noimă? - Scuze!
- Să nu stau trează? - Nu. Adică încercați!
Cele șapte ore de somn.
Va trebui să vorbesc cu șeful despre asta.
Securitatea e strictă aici.
- Cum spuneați că vă numiți? - Mă numesc Kent.
- Brockman. Kent Brockman. - Domnule…
ÎNTREBI DACĂ M-AM GÂNDIT LA TINE
Vă rog să așteptați puțin, am nevoie de niște detalii…
MICHAEL DA
MICHAEL MULT. CRED.
Dle Brockman?
AVEAM MULTE DE ZIS
Da. Scuze! Puteți aștepta o clipă?
MICHAEL APELARE…
KENT BROCKMAN FAMILIA SIMPSON
CAMERE J.01-J.04 I.01-I.10
Da?
Se poate intra în sistemul de supraveghere video al ambasadei?
Tu ce crezi?
Eu sper, dar nu prea cred.
- Deci înțeleg că merge bine? - Păi…
Am avut câteva probleme.
Vorbesc cu băieții de la IT.
Să văd dacă pot sabota sistemul.
Pentru început, să șteargă tot ce s-a întâmplat în liftul doi,
apoi, mai văd ei.
Îmi pare rău. Nu trebuia s-o fac. Eu…
Ce anume?
Nu știu. Să te sun, să îți scriu, să îți răspund la telefon.
Dar ai făcut-o.
Mi-a fost dor de tine.
- Nu spune asta! - Mi-a fost dor de tine.
Poate te întorci aici?
Tu vrei să vin?
Nu știu.
Vreau să vrei.
Sam, nu știu.
Ce-ar fi să te gândești?
Gândește-te ce vrei, ce crezi că poți să accepți,
și apoi scrie-mi „da” sau „nu”.
„Da”, dacă vrei să vin. „Nu”, dacă nu vrei să mă mai vezi.
Voi înțelege oricum.
Vanessa! Unde rămăseserăm?
- Cine ești? - Cole Atwood?
- Da. - Poftim!
- Ce e asta? - O ofertă. Expiră în 30 de minute.
Dle Brockman, dați-mi vă rog numărul legitimației.
Vreau să verific câteva lucruri.
O să dureze un pic…
Nu e niciodată unde crezi.
Am câteva întrebări pentru tine.
Futu-i!
Ce se aude?
Alarmă în clădire.
Fir-ar! Trebuie să închid.
A închis. Grăbește-te!
Afară e un BMW maro. Bate la ochi. Nu-l poți rata.
Cinci minute. Să vii!
Futu-i!
- S-a zis cu cafeaua noastră. - Scuze!
- Mă bucur că te-am văzut! Pa! - Pa!
- Ei bine? - Ei bine…
I-am dat oferta. Nu știu. Să vedem dacă a mers.
- Din cauza ta au dat alarma? - Da.
- Altceva? - A fost un dezastru.
- Da. - Un picuț.
- Toate bune? - Salut!
- Nu vii la petrecere? - Nu voiam să plec înaintea ta.
Eu o să…
Nu mă înțelege greșit,
dar pare că ți-ar prinde bine o gură de ceva.
Așa deci.
Bine, fie.
Adu o cană.
O cană?
Asta e… Pare foarte festiv, nu?
Vodcă în sertar?
A rămas de la plecarea lui Tim.
- Da? - Da.
Și cum…? O dăm pe gât? Așa se…?
Pân' la fund!
E bună.
Nu l-am cunoscut pe Stephen,
dar aud că a fost un tip cumsecade.
Da.
Și eu am crezut la fel,
dar nu mai sunt sigur.
Cu toții avem secrete.
Nu poți ști totul despre cineva.
Ziceai de heroină. E bună?
Îți dă o senzație fără asemănare. Apoi, începe să te distrugă.
Îți ia totul.
Toate lucrurile care te definesc.
Suge viața din tine ca un vampir.
Deci cam șapte din zece, pe ansamblu?
Da.
Tata a vândut heroină. De fapt, nu.
A condus o afacere de familie, o familie de gangsteri.
- Și de-aia te-ai făcut…? - Asasină?
- Da. - Da.
Da, cam așa ceva.
De când mă știu m-a atras violența. Am fost expusă de mică.
Am văzut-o pe mama asfixiind un bărbat cu o pungă pentru sendvișuri.
Cică fusese un joc erotic, dar știu că mințea.
Isuse, parcă suntem la creșa asasinilor nebuni.
Ce naiba?
El e.
Futu-i! Ce ai făcut cu alarma? Eu doar…
Doamne!
- Soția? - Da.
Ne-am cunoscut la o conferință.
- Tipic. - Tipic? Da, tipic.
Da, a fost foarte…
„conferențesc”, ca să zic așa.
- Distracție! - Da.
Ce?
Nu.
Nimic. N-ar trebui să spun.
Ce anume?
Am auzit un zvon
despre Helen.
Așa. Ce zvon?
N-ar trebui să zic. Nu e treaba mea, deci…
Acum nu mai poți să nu spui. Ce zvon ai auzit?
E o nebunie. Toată povestea asta e o nebunie.
O să fie bine. Am să-ți pun câteva întrebări.
Nu-ți spun nimic până nu știu că vă țineți de cuvânt.
O să ne ținem de cuvânt.
Vreau să știu ce s-a întâmplat cu ambasadorul.
- Cine mușamalizează? - Nu te cunosc.
- Cum să am încredere? - Știm că nu tu l-ai omorât.
Dar prietenul meu e mort. Iubitul meu.
A comunicat cu Kai-Ming. Știa ceva și a murit. El și alți doi.
Pe Maggie o știam. Era prietena lui Kai.
Phillip era o jigodie de ziarist.
Despre Jason ăla nu știu nimic.
Cineva i-a omorât. Familia mi-e în pericol. Trebuie să știu.
Dacă te urmăresc cei care bănuiesc eu că l-au omorât pe ambasador,
atunci ești deja moartă, doar că încă nu știi.
Frate-meu voia să se preoțească înainte de accident.
A dat peste el un autocar cu măicuțe. L-a convins să renunțe.
Eleanor, poți să vii un pic?
Ce făcea Chen? De ce-l urmăreai?
Nu-l urmăream pe Chen. Nu-i spionam pe chinezi.
Îi urmăream pe ei. Pe cei care l-au omorât. Ei erau ținta.
Cine? Pe cine urmăreai?
Clanul Clark.
Unde naiba sunt?
Firma familiei Clark.
Nu vă spune nimic?
Gemenii Kray, dar francmasoni.
Au acaparat Londra pe nesimțite, iar acum s-au întins în State.
New York, Miami, LA, crimele se țineau lanț.
Familii de gangsteri, rețele de traficanți neutralizate.
Toate pistele duc aici, înapoi la Londra.
- Mai ai lansatorul ăla de rachete? - Da.
Adu-l!
Și Kai-Ming?
Ea e o bogătașă narcomană, cu legături politice.
Ce? E doar un pion?
Ea cumpăra heroină, dar nu de pe stradă.
I-am identificat furnizorul.
- Trent? - Trent e un fraier de bani gata.
Un idiot. El e veriga slabă.
- Trent lucra pentru clanul Clark? - Nu lucrează pentru ei.
El e un Clark.
Mama lui, Alex Clark,
conduce operațiunile de la Londra.
Tocmai aflaserăm, apoi ne-am împotmolit după uciderea lui Chen.
Bănuiala mea e că clanul Clark știe ce a pățit ambasadorul.
Fiindcă încearcă să șteargă urmele
din apartamentul lui Kai-Ming.
Dar chinezii te bănuiesc pe tine.
Da, ar vrea ei să fi fost așa.
Un agent CIA le omoară ambasadorul din Regatul Unit.
Gândește-te ce ar putea face cu asta.
- Așa e. - Clanul Clark îi are în buzunar pe toți.
Vorbesc serios.
Dacă ei te urmăresc, e doar o chestiune de timp până te prind.
Aici e locul.
Uitați ce e! V-am spus tot ce pot.
Trebuie să vă țineți de cuvânt.
Nicio grijă. O să-ți primești banii.
Banii? Ce bani?
Vreau doar să știu că familia mea e în siguranță. Atât.
De ce n-ar fi în siguranță?
Asta e culmea.
Uite! Vezi?
Părinții mei, sora mea și cei doi nepoți.
Am venit cu tine, deci dați-le drumul.
Dar Reed n-a spus asta. Nu era vorba…
Dani?
Ce zvon ai auzit?
Te-a înșelat.
O aventură cu un funcționar public.
Cole Atwood!
Doamne!
Ăia sunt agenți chinezi?
O cunosc pe soția mea, n-ar face așa ceva, deci…
Nimeni nu știe totul despre noi, Wallace.
Nu tocmai.
Afară din mașină!
Ia stai, voi pentru ei lucrați?
- Helen? - Mă ajuți să dau de Alex Clark?
Helen?
Voi face totul să îți protejez familia.
- Mă ajuți să ajung la Clark? - Încerc.
Bine, futu-i! Sam?
MICHAEL DA. VREAU SĂ TE VĂD.
Da. Bine, futu-i!
Haideți!
Subtitrarea: Nicu Teodorescu